Єдиний унікальний номер № 362/1771/26 

Провадження № 1-кп/362/443/26 

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2026 місто Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області під головуванням судді ОСОБА_1 розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження (№ ЄРДР №12025111140000810 від 28.11.2025) за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4ст. 185 КК України,  ОСОБА_2 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Васильків Київської області, РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, українця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, в силу ст. 89 КК України не судимий,
Учасники провадження:
секретар судового засідання   ОСОБА_3 ,
прокурор      ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),
обвинувачений      ОСОБА_2 ,
захисник      ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Наприкінці вересня 2025 року (точний час не встановлено), під час дії в Україні воєнного стану ОСОБА_2 , перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , переслідуючи корисливі мотиви та бажаючи незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, вирішив викрасти чуже майно, що належить ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, перебуваючи у вказаному вище будинку, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, користуючись безпорадним станом власника домоволодіння, ОСОБА_2 шляхом пошкодження дерев`яних дверей проник до кімнати ОСОБА_6 , звідки викрав ювелірні вироби, а саме: ланцюжок, виготовлений зі сплаву на основі золота, який відповідає 585 пробі, вагою 1,45 г, вартістю 7355,21 грн; каблучку (перстень), виготовлений зі сплаву на основі золота, який відповідає 585 пробі, вагою 2,24 г зі вставкою з цирконію, вагою 0,44 г, чистою вагою 1,8 г, вартістю 5019,57 грн.; підвіску, виготовлену зі сплаву на основі золота, яка відповідає 585 пробі, вагою 1,16 г, вартістю 5884,16 грн; каблучку (перстень), виготовлену зі сплаву на основі золота, який відповідає 585 пробі, зі вставкою з цирконію, загальною вагою 2,23 г (вага вставки 0,08 г), вартістю 5995,60 грн.; каблучку (перстень), виготовлену зі сплаву на основі золота, який відповідає 585 пробі, зі вставкою з цирконію, загальною вагою 3,41 г (вага вставки 1,34 г), вартістю 5772,51 грн., котрі належали потерпілій ОСОБА_6 .
В подальшому ОСОБА_2 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 30027,05 грн.

Позиція учасників судового провадження

Позиція сторони захисту

Обвинувачений ОСОБА_2 в судовому засіданні винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю і, не оспорюючи фактичні обставини, про які зазначено в обвинувальному акті, місця та часу їх вчинення, з приводу пред`явленого йому обвинувачення показав, що дійсно викрав прикраси у ОСОБА_6 , перебуваючи в неї вдома, поки та не бачила.
Показання ОСОБА_2 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
В судових дебатах обвинувачений вказав, що цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди, визнає, буде відшкодовувати, в частині стягнення моральної шкоди визнає частково.

Захисник обвинуваченого – адвокат ОСОБА_5 просив врахувати особу обвинуваченого, те, що він визнав повністю свою вину, має намір продовжувати нести службу в лавах ЗСУ та відшкодувати шкоду потерпілій, та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, звільнивши з-під варти в залі суду.
Позиція сторони обвинувачення
В судовому засіданні прокурор зазначила, що під час судового розгляду даного кримінального провадження обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_2 кримінального правопорушення знайшли своє підтвердження в повному обсязі, його дії кваліфіковано вірно і обґрунтовано, а винуватість обвинуваченого повністю підтверджена отриманими та дослідженими доказами.
Зважаючи на те, що свою вину за інкримінованим обвинуваченням ОСОБА_2 визнав повністю, прокурор просила суд здійснювати розгляд кримінального провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КК України.
В судових дебатах прокурор просила визнати обвинуваченого винним і призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільнити на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, а також покласти на нього обов`язки на підставі ст. 76 КК України, контроль за виконанням яких покласти на військову частину НОМЕР_2 , за якою рахується обвинувачений, як військовослужбовець.

Позиція потерпілого

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, однак подала цивільний позов, який розглядається разом з даним кримінальним провадженням.

Обсяг та порядок дослідження судом доказів

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. 
Судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст обставин кримінального провадження, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинуваченого, та матеріалів щодо судових витрат.

Висновки суду щодо пред`явленого обвинувачення

Вина обвинуваченого ОСОБА_2 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, визнанням своєї вини.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Мотиви призначення покарання. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (вину визнав повністю), особу обвинуваченого, а саме: в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має цивільну дружину та двох дітей, яким допомагає, є військовослужбовцем ЗСУ, учасником бойових дій, брав участь в АТО в 2014 року.
Відповідно до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України – у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті, що відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання, та сприятиме виправленню обвинуваченого, а також буде достатнім для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, враховуючи відсутність тяжких наслідків, бажання обвинуваченого продовжувати виконувати свій обов`язок як громадянина України в лавах Збройних силах України, позицію прокурора, висловлену на судових дебатах, суд вважає за можливе відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вирішення цивільного позову

Потерпіла ОСОБА_6 подала цивільний позов до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь 30027,05 грн. майнової шкоди, 200 000 грн. моральної шкоди.
Цивільний позов обґрунтовано тим, що обвинуваченим в неї були викрадені цінності (золоті прикраси), чим завдано матеріальну шкоду у розмірі 30027,05 грн. Також в зв`язку з вчиненням кримінального правопорушення потерпілій завдано моральну шкоду, розмір якої вона оцінює в 200 000 грн. Саме такий розмір моральної шкоди визначається тим, що про факт вчинення ОСОБА_2 крадіжки вона дізналась напередодні своєї операції, яка в подальшому була проведена 01.12.2025 в КНП Київська міська клінічна лікарня № 8». Зважаючи на те, що для лікування їй потрібні були кошти, вона мала намір продати свої ювелірні вироби, але, виявилось, що їх викрав ОСОБА_2 , який, до того ж, приходиться їй племінником. Тому вчинення племінником відносно неї крадіжки в той час, коли вона потребувала фінансів на лікування, про що йому було відомо, спричинило душевні страждання та викликало негативні переживання і спогади, знижений настрій та страх перед можливістю повторення подібної ситуації. При цьому змінилось її матеріальне становище у бік вимушеного пошуку іншого, замість очікуваного, джерела витрат на ліки, обстеження, процедури, що призвело до необхідності позичати грошові кошти у знайомих. Неправомірні дії обвинуваченого і переживання внаслідок їх вчинення не сторонньою, а близькою людиною, призвели до фіксованості на негативних спогадах, приниження честі та гідності, а також засмучення від власного безсилля перед такою несправедливістю. Її душевні страждання були обтяжені ще й тими обставинами, що обвинувачений не усвідомив своєї поведінки, не вибачився перед нею, не компенсував хоч у якомусь розмірі матеріальний збиток, а навпаки її ображав нецензурними словами і запевняв, що нічого їй взагалі не буде відшкодовувати й не отримає жодного покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Згідно зі ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Щодо стягнення матеріальної шкоди
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала. Виходячи з вимог ст. 11 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. 

У судовому засіданні знайшла своє підтвердження наявність безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями обвинуваченого і матеріальною шкодою, заподіяною потерпілій в розмірі 30027,05 грн., що підтверджується обвинувальним актом та дослідженими в судовому засіданні доказами.
Таким чином, цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 30027,05 грн. підлягає повному задоволенню.

Щодо стягнення моральної шкоди
Вирішуючи питання щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди, слід враховувати положення ст. 23 ЦК України, якою визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року (справа № 752/17832/14-ц) зробила висновок про те, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 30 квітня 2025 року (справа № 761/553/21), розмір відшкодування моральної шкоди має умовний характер, оскільки немає точних критеріїв майнового вираження душевного болю, спокою, честі, гідності особи, але у будь-якому випадку розмір відшкодування моральної шкоди повинен бути достатнім для задоволення потреб потерпілого і не повинен призводити до його збагачення.
Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.
Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення», не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат.

Отже, з огляду на характер правопорушення, того, що від умисних дій обвинуваченого потерпіла ОСОБА_6 отримала матеріальну шкоду, враховуючи моральні страждання потерпілої від посягання на її власність, тяжкість від наслідків, вимушені зміни у її житті, необхідність захисту порушеного права в суді, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог потерпілої щодо відшкодування моральної шкоди у сумі 50 000 гривень.
На переконання колегії суддів, вказана сума з огляду на приписи ст. 23 ЦК є обґрунтованою, співмірною і відповідатиме характеру і обсягу страждань (душевних і психічних тощо), яких зазнала потерпіла (позивач).

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

12.02.2026 ОСОБА_2 затримано і 13.02.2026 ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області обрано відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який діє на даний час.
Суд приходить до висновку, що обраний відносно ОСОБА_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідно скасувати та звільнити ОСОБА_2 з-під варти в залі суду негайно. 
Таким чином, ОСОБА_2 на підставі статті 72 КК України необхідно зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 12.02.2026 до 07.04.2026 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В порядку ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з 
обвинуваченого витрати, пов`язані із залученням експерта: №СЕ-19/111-25/75439-ТВ в розмірі 1782,8 грн, №СЕ-19/111-25/75437-ТВ в розмірі 2228,5 грн., №СЕ-19/111-25/75444-ТВ в розмірі 1337,1 грн., а всього – 5348,4 грн.

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 374, 381-382 КПК України, –

УХВАЛИВ :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 наступні обов`язки:
1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, або роботи; 
3)не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України, нагляд за ОСОБА_2 здійснювати командиром військової частини НОМЕР_2 , у разі зміни місця служби - командиром військової частини за новим місцем служби, а у разі звільнення з військової служби, нагляд за ОСОБА_2  покласти на уповноважений орган з питань пробації.
Іспитовий строк ОСОБА_2 обчислювати з дня ухвалення вироку, тобто з 07 квітня 2026 року.

Обраний відносно ОСОБА_2 захід у виді тримання під вартою скасувати, звільнити ОСОБА_2 з-під варти в залі суду негайно. В порядку статті 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання у виді позбавлення волі, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, строк тримання під вартою з 12.02.2026 до 07.04.2026.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації:  АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_6 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації:  АДРЕСА_1 , майнову шкоду у розмірі 30027 (тридцять тисяч двадцять сім) грн. 05 коп. 
Стягнути з ОСОБА_2 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації:  АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_6 , народженої ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації:  АДРЕСА_1 , моральну шкоду у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 витрати, пов`язані із залученням експертів у загальному розмірі 5348 (п`ять тисяч триста сорок вісім) грн 50 коп. на користь держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок суду, окрім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя      ОСОБА_1