ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" березня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/206/26	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Аюпової Р.М. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом 	Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61057, м. Харків, вул. Гоголя, 10); 	
до 	Комунального закладу "Зеленогайська cпеціальна школа" Харківської обласної ради (62460, Харківська обл., Харківський район, смт Високий, вуп. Театральна, 10), 	
про 	стягнення коштів у розмірі 5 751, 97 грн	
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут", м. Харків, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Комунального закладу "Зеленогайська cпеціальна школа" Харківської обласної ради, смт Високий, про стягнення заборгованості за договором про закупівлю (постачання) електричної енергії № 16509/23/1 від 24.02.2023 у розмірі 5 751, 97 грн. Також просить суд покласти на відповідача понесені судові витрати.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду. Розгляд справи № 922/206/26 вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу, відповідно до ст. 251 ГПК України, строк 15 календарних днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позов. 
30.01.2026 відповідач надав відзив на позов (вх. № 2534), в якому, заперечуючи проти позову, зазначає, що Комунальний заклад “Зеленогайська спеціальна школа” Харківської обласної ради є бюджетною установою, що фінансується виключно за рахунок коштів бюджету та здійснює платежі через органи Державної казначейської служби України. Відповідач не мав можливості впливати на строки проведення платежів, оскільки не є розпорядником бюджетних коштів у повному обсязі. З огляду на статус відповідача як бюджетної установи та незначний розмір заявлених вимог, просить суд відмовити у задоволенні позову або зменшити розмір заявлених до стягнення 3 % річних. 
09.02.2026 позивач надав до суду відповідь на відзив на позов (вх. № 3191), в якій зазначив, що відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Вважає доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, безпідставними та просить суд задовольнити позов у повному обсязі. 
Заперечень, в порядку ст. 167 ГПК України, відповідачем суду надано не було.
Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
Будь-яких заяв або клопотань, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.01.2026, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.
В ході розгляду даної справи Господарським судом Харківської області, у відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.
В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.
Ч. 4 ст. 240 ГПК України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.
У зв`язку з відокремлення функції з розподілу електричної енергії від функцій постачання електричної енергії, що визначено положеннями Закону України “Про ринок електричної енергії” від 13.04.2017 (далі - Закон), з 01.01.2019 ПрАТ “Харківенергозбут” є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 19.06.2018 № 505.
Відповідно до ст. 4 Закону України “Про ринок електричної енергії” учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.
Згідно зі ст. 56 Закону постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.
Згідно з п. 3.2.5 “Правил роздрібного ринку електричної енергії”, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 укладення споживачем договору про постачання електричної енергії споживачу відбувається шляхом приєднання споживача до договору на умовах обраної споживачем комерційної пропозиції, для чого споживач подає такому електропостачальнику заяву-приєднання.
Відповідно до п.п. 4.12, 4.13 Правил, розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.
Згідно п. 4.3 Правил дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому передачі проданих товарів та/або наданих послуг.
За вимогами п. 9.1.1 Розділу ІХ Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311, обмін даними комерційного обліку електричної енергії між АКО, ППКО та учасниками ринку здійснюється на договірних засадах у вигляді електронних документів.
Таким чином, розрахунки за спожиту електроенергію зі споживачем ПрАТ “Харківенергозбут” проводить на підставі переданих у відповідності до наведених вимог показів приладу обліку від оператора системи розподілу в порядку передбаченому умовами договору.
Між ПрАТ “Харківенергозбут” та КЗ “Зеленогайська СШ” ХОР було укладено договір про закупівлю (постачання) електричної енергії № 16509/23/1 від 24.02.2023 (далі - договір № 16509/23/1) за вказаним у додатку № 1 до договору про закупівлю (постачання) електричної енергії № 16509/23/1 об`єктом, що приєднаний до електричної мережі оператора системи розподілу АТ “Харківобленерго” на умовах Комерційної пропозиції № 1/23 Ф-П оплата електричної енергії один раз за фактично спожиту електричну енергію (далі — Комерційна пропозиція № 1/23 Ф-П).
Порядок розрахунків за договором № 16509/23/1 визначається відповідно до Комерційної пропозиції № 1/23 Ф-П, яка є додатком № 2 до договору.
Відповідно до п. 1.1 та п. 1.2 договору № 16509/23/1 цей договір про закупівлю (постачання) електричної енергії встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України.
Умови цього договору розроблені відповідно до Закону України “Про ринок електричної енергії”, Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 та Закону України “Про публічні закупівлі” від 25.12.2015 (зі змінами).
Згідно п. 2.1 договору № 16509/23/1 постачальник продає електричну енергію (код за ДК 021:2015 — 09310000-5-електрична енергія) як різновид товару для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.
Відповідно до п. 5.6 договору № 16509/23/1 розрахунковий період зазначений у комерційній пропозиції та становить календарний місяць.
П. 5.7 договору № 16509/23/1 передбачено, що оплата вартості електричної енергії здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника.
Умовами п. 4 Комерційної пропозиції № 1/23Ф-П, передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата електричної енергії та послуги з розподілу електричної енергії здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг спожитої електричної енергії, визначений за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунка споживачу, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію. У разі відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті “Призначення платежу” посилань на період, за який здійснюється оплата, або перевищення суми платежу, необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, постачальник має право зарахувати як погашення існуючої заборгованості споживача з найдавнішим терміном її виникнення. У разі зміни тарифу надлишок (переплата) оплаченої, але не спожитої електричної енергії, зараховується споживачу на його особовий рахунок як попередня оплата за новими тарифами в наступному розрахунковому періоді.
Відповідно до п. 6.2 договору № 16509/23/1 споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.
П. 5 Комерційної пропозиції № 1/23Ф-П, встановлено, що рахунок за спожиту електричну енергію надається споживачу до 12 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим. Рахунок за спожиту електричну енергію має бути оплачений протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка споживачем. Рахунки на оплату надаються споживачу у відповідних структурних підрозділах постачальника, або направляються через систему електронного документообігу у разі укладання відповідної додаткової угоди до договору. В разі неотримання споживачем рахунків у відповідних структурних підрозділах постачальника за відсутності укладеної додаткової угоди щодо електронного документообігу, постачальник направляє рахунки споживачу поштовим зв`язком. У такому випадку рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення. Оплата вартості електричної енергії здійснюється споживачем на поточний рахунок із спеціальним режимом використання.
Згідно з п. 5.9 договору № 16509/23/1, якщо споживач не здійснив оплату за цим договором у строки, передбачені комерційною пропозицією, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ.
За умовою п. 5.9 договору № 16509/23/1 у разі порушення споживачем строків оплати постачальник має право вимагати сплату пені, три проценти річних річних та інфляційних в термін та в розмірах, встановлених в комерційній пропозиції.
Умовою п. 8 Комерційної пропозиції № 1/23 Ф-П передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії, передбачених п. 5 цієї комерційної пропозиції постачальник нараховує за весь час прострочення, у тому числі за день оплати: пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочення платежу, три проценти річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Суми пені, трьох процентів річних річних, інфляційних зазначаються у окремому розрахунковому документі окремим рядком та повинні бути оплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання споживачем.
П. 13 Комерційної пропозиції № 1/23 Ф-П встановлено, що договір укладається на термін з 01 березня 2023 року по 20 травня 2023 року. Договір набуває чинності з 01 березня 2023 року і діє до 20 травня 2023 року, а в частині розрахунків — до їх повного виконання.
Згідно з переданими даними від АТ “Харківобленерго”, відповідачу проведено нарахування та за результатами розрахункових періодів, сформовано рахунки за електричну енергію: 
- за березень 2023 року на суму 41 435, 34 грн. Рахунок в строк оплати не було сплачено. З урахуванням оплати здійсненої споживачем 07.04.2023 у розмірі 6 185,01 грн сума заборгованості споживача за спожиту електричну енергію за березень 2023 року складала 35 250,33 грн. Відповідачем оплата за березень 2023 року здійснена: 30.07.2024 у розмірі 23 451,51 грн, 30.08.2024 у розмірі 11 798, 82 грн. 
- за квітень 2023 року на суму 43 283,20 грн. Рахунок за квітень 2023 року та акт приймання-передачі електричної енергії за квітень 2023 року отримано уповноваженою особою 09.05.2023, строк оплати рахунку до 23.05.2023. Рахунок в строк оплати не було сплачено. З урахуванням оплати здійсненої споживачем 26.04.2023 у розмірі 29 422,56 грн, сума заборгованості споживача за спожиту електричну енергію за квітень 2023 року складала 13 860,64 грн. Відповідачем оплата за квітень 2023 року здійснена: 30.08.2024 у розмірі 13 860,64 грн. 
- за травень 2023 року на суму 23 017,64 грн. Рахунок в строк оплати не було сплачено. Відповідачем оплата за травень 2023 року здійснена: 30.08.2024 у розмірі 23 017,64 грн. 
Вказана заборгованість за спожиту електричну енергію за період з березня 2023 року по травень 2023 року у сумі 72 128,61 грн визнана рішенням Господарського суду Харківської області від 30.04.2024 у справі № 922/645/24.
ПрАТ “Харківенергозбут” як постачальник, виконав свої зобов`язання по договору № 16509/23/1 у повному обсязі, проте відповідачем умови договору щодо сплати спожитої електричної енергії у встановлені договором строки не виконано, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість 3% річних та індексу інфляції, яка станом на 01.11.2025 становить 5 751, 97 грн, з яких: 1 564, 99 грн 3 % річних; 4 186, 98 грн індекс інфляції, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду за захистом свого порушеного права.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).
Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
За ст. 626-629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.
Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши правильність нарахування процентів річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України та умовам договору, є обґрунтованим та правомірно заявленими. 
Станом на момент розгляду справи, відповідач заборгованість не сплатив та доказів сплати заборгованості суду не надав.
Щодо заперечень відповідача, суд зазначає наступне.
Законодавець не звільняє від відповідальності за неналежне виконання договірних зобов`язань, передбачених ст. 549, 625 ЦК України, організацій, які являються бюджетними та фінансуються із загального державного бюджету.
Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику цього суду як джерело права.
У рішеннях Європейського Суду з прав людини від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (пункти 48 та 40 рішень відповідно).
Відсутність у боржника необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 30.03.2020 у справі N 910/3011/19, від 03.04.2018 у справі N 908/1076/17.
Отже посилання відповідача на неналежне фінансування з державного бюджету, несвоєчасне та не в повному обсязі виділення коштів не можуть бути підставою для звільнення від обов`язку здійснити оплату за спожиту електричну енергію у відповідності до умов договору про закупівлю (постачання) електричної енергії № 16509/23/1 від 24.02.2023.
Щодо клопотання про зменшення нарахованої суми 3 % річних, суд зазначає таке.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 сформульовано правовий висновок про можливість зменшення судом розміру неустойки, штрафних санкцій та процентів річних, нарахованих за ст. 625 ЦК України, виключно у разі встановлення конкретних обставин, які свідчать про очевидну неспівмірність таких нарахувань до суми основного боргу, а також з урахуванням принципів розумності, справедливості та пропорційності. 
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, зазначено, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.
У постанові Верховного Суду від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17 викладено, що: "за змістом ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення".
Отже, позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 1 564, 99 грн, нарахованих згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання, підлягають задоволенню, як правомірні та обґрунтовані та у господарського суду відсутні підстави для їх зменшення. 
Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на істотні та вагомі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. При цьому, судом надано оцінку щодо належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок зазначених вище судом доказів у їх сукупності.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
З урахуванням наведеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, про задоволення позовних вимог. 
Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.
На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 236 - 241, 252 ГПК України, суд  

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.
Стягнути з Комунального закладу "Зеленогайська спеціальна школа" Харківської обласної ради (62460, Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул. Театральна, 10, код ЄДРПОУ 14107285) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61057, м. Харків, вул. Гоголя, 10, код ЄДРПОУ 42206328) заборгованість за договором про закупівлю (постачання) електричної енергії № 16509/23/1 від 24.02.2023, з яких: 3 % річних за період з 01.12.2023 по 30.08.2024 у розмірі 1 564, 99 грн; інфляційні втрати у розмірі 4 186, 98 грн за період з грудня 2023 по липень 2024, вересень 2024 та 2 662, 40 грн судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (61057, м. Харків, вул. Гоголя, 10, код ЄДРПОУ 42206328).
Відповідач - Комунальний заклад "Зеленогайська спеціальна школа" Харківської обласної ради (62460, Харківська область, Харківський район, смт. Високий, вул. Театральна, 10, код ЄДРПОУ 14107285).

Повне рішення складено 30.03.2026. 

Суддя		Р.М. Аюпова	

справа № 922/206/26