ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2026 року	справа № 380/22313/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Крутько О.В. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд: 
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Івано - Франківській області від 14.10.2025 № 133650005288 про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” від 19.12.1993 № 3723-ХІ;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області прийняти рішення про переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, призначеної на підставі Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” від 19.12.1993 № 3723-ХІІ та п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України “Про державну службу” від 10.12.2015 № 889-VIII, здійснивши нарахування й виплату пенсії у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії держаного службовця від 06.10.2025 №1-17/65 та від 06.10.2025 № 1-17/66, виданих Самбірським управлінням Державної казначейської служби України Львівської області, починаючи з 07.10.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він 07.10.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про перехід на інший вид пенсії - пенсію по інвалідності відповідно до Закону України “Про державну службу”. Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – відповідач) від 14.10.2025 №133650005288 позивач отримав відмову у перерахунку пенсії згідно Закону України “Про державну службу”. В оскаржуваному рішення відповідач зазначив, що призначення пенсії по інвалідності за нормами Закону 3723-ХІІ, після набрання чинності Закону 889-VIII, не передбачено. Не погоджуючись з відмовою відповідача у призначенні пенсії на підставі Закону України “Про державну службу” № 3723- XII від 16.12.1993, згідно поданої заяви від 07.10.2025 та вважаючи її протиправною, позивач звернулася до суду із даним позовом.
Ухвалою від 17.11.2025 призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 
Відповідач подав відзив на позовну заяву, зазначив, що 07.10.2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Львівській області звернувся до сервісного центру із заявою про перехід на пенсію по інвалідності 2-ої групи згідно зі статтею 37 Закону № 3723- XII "Про державну службу”. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за результатами розгляду заяви від 07.10.2025 та наданих документів прийнято рішення № п/133650005288 від 14.10.2025 про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший, у зв`язку з тим, що призначення пенсії по інвалідності за нормами Закону 3723- XII, після набрання чинності Закону 889-УШ, не передбачено. З 01.05.2016 року набрав чинності Закон України “Про державну службу” № 889. В цьому Законі було визначено, що Закон України “Про державну службу” від 16.12.1993 за № 3723 втрачає чинність, крім, статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 “Про державну службу” на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, за наявності страхового стажу, згідно ст. 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. І ч. 1 , у тому числі, стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Позивачу відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 059641 12 квітня 2022 року за результатами первинного огляду встановлено II групу інвалідності довічно. З 25.11.2024 ОСОБА_1 звільнено з посади начальника Самбірського управління Державної казначейської служби України Львівської області. Позивач у даній справі звільнений з посади державного службовця, а відтак застосування при розрахунку пенсії державного службовця зі складових заробітної плати, з яких останній не сплачував страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суперечить нормам ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ. Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Позивач подав відповідь на відзив на позовну заяву, вважає доводи відповідача необгрунтованими, просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою від 16.04.2026 прийнято заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
07.10.2025 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою щодо переведення його на пенсію о інвалідності відповідно до Закону України “Про державну службу”.
За принципом екстериторіальності заява була направлена до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 14.10.2025 року №п/13360005288 відмовлено у перерахунку пенсії. В оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що призначення пенсії по інвалідності за нормами Закону 3723-ХІІ, після набрання чинності Закону 889-VIII, не передбачено. Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на пенсію по інвалідності за нормами Закону 3723-ХІІ. 
Вважаючи оскаржуване рішення протиправним, позивачка звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З 01.05.2016 набрав чинності Закон України “Про державну службу” № 889-VIII від 10.12.2015 (далі-Закон № 889-VIII), в Прикінцевих та Перехідних положеннях якого закріплено, що Закон № 3723-ХІІ (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII втратив чинність.
Так, пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України “Про державну службу” та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України “Про державну службу” у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Крім того, пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України “Про державну службу” та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України “Про державну службу” у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною 1 статті 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року-страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями,-у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до частини дев`ятої статті 37 Закону №3723-XII пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.
Якщо зазначені особи повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (ч. 10 ст. 37 Закону № 3723-XII).
Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (ч. 12 ст. 37 Закону №3723-XII).
Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), за останньою зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.
Також, пенсія державного службовця призначається і особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах.
Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року за результатами апеляційного перегляду рішення Верховного Суду 04 квітня 2018 року у зразковій справі № 822/524/18 (Пз/9901/23/18).
Отже, не зважаючи на те, що з 01.06.2016 Закон України від 16.12.1993 № 3723 “Про державну службу” втратив чинність, після вказаної дати особи, що працювали на державній службі за наявності передбачених статтею 37 цього закону підстав, мають право на пенсію державного службовця.
Судом встановлено, що Довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12 ААВ №059641 підтверджується, що позивачу 22.04.2022 за результатами повторного огляду встановлено другу групу інвалідності, причина інвалідності зазначено інвалідність з дитинства інвалідність встановлена довічно.
При цьому, відповідно трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 03.10.1988, станом на дату встановлення позивачу інвалідності ІІ групи він перебував на державній службі, 26.07.2022 йому присвоєно 3 ранг державного службовця, з 25.11.2024 звільнений із займаної посади за власним бажанням та станом на дату звернення до Пенсійних органів із заявою про переведення на пенсію по інвалідності як державний службовець 07.10.2025 посаду на державній службі не обіймав.
Відтак, оскільки позивач: отримав статус особи з інвалідністю ІІ групи з 22.04.2022 в період роботи на державній службі; мав стаж на посадах державних службовців понад 25 роки; перед зверненням за призначенням пенсії по інвалідності (як державний службовець) працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців; був звільнений з неї 25.11.2024, а тому набув право на призначення пенсії по інвалідності згідно зі статтею 37 Закону №3723-XII.
Правилами частини першої статті 10 Закону №1058-IV встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Виходячи з цього, у відповідача були наявні правові підстави для переведення позивача із пенсії по інвалідності, яка обчислювалась відповідно до Закону №1058-IV на пенсію по інвалідності державного службовця як особі з інвалідністю ІІ групи відповідно до Закону №3723-XII.
Відтак, рішення відповідача про відмову у переведенні із 20.05.2025 позивач , як особи з інвалідністю ІІ групи, на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” від 16 грудня 1993 року №3723-XII є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо обчислення пенсії виходячи із 60% від загального розміру заробітної плати, відображеної у довідках від 06.10.2025 №1-17/65 та від 06.10.2025 №1-17/66, виданих Самбірським управлінням Державної казначейської служби України Львівської області суд зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 “Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб” затверджено Порядок призначення пенсій згідно з Законом №889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону №3723-XII (далі Порядок).
Пунктом 4 вказаного Порядку передбачено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:
посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);
розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;
у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;
матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.
За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.
Пунктами 5 та 6 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб №622 передбачено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики. У разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а в разі його відсутності чи перейменування (відсутності) посад, у тому числі відсутності відповідних посад державної служби, довідка видається у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із Нацдержслужбою.
Судом встановлено, що позивач має право на призначення пенсії відповідно до Закону № 3723-XII.
В матеріалах справи наявні довідка про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 06.10.2025 №1-17/66 та довідка про складові заробітної плати для призначення особі пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 06.10.2025 №1-17/65.
Постановою Правління Пенсійного фонду України “Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям” №1-3 від 17 січня 2017 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 лютого 2017 року за №180/30048, затверджено форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VІІ “Про державну службу” пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ “Про державну службу”, а саме: форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
Відповідно до форми довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року №1-3, така видається для призначення згідно з пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону “Про державну службу” пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ “Про державну службу” про середні розміри надбавок, премій та інших виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, а виплати (надбавки, місячні премії) зазначаються в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії. Матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, зазначаються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді, виходячи із середнього розміру таких виплат у місяці, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, визначеного з урахуванням кількості відповідних (прирівняних) посад.
Із системного аналізу положень ст. 37 Закону №3723-XII, Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ та абз. 6 п. 4 Порядку №622, для обчислення пенсії державного службовця виходячи із середніх розмірів відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі, необхідними умовами є: 1. бажання особи на застосування такого порядку обчислення пенсійної виплати; 2. наявність не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців; 3. звільнення з посади державного службовця на момент виходу на пенсію.
Зазначені положення не містять обов`язкової умови наявності 20 років стажу роботи на посадах державних службовців станом на 01.06.2016, обмежуючись лише наявність такого стажу на дату звільнення з державної служби.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону України “Про оплату праці” №108/95-ВР від 24.03.1993 (далі - Закон №108/95-ВР), заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Статтею 2 Закону №108/95-ВР визначено структуру заробітної плати, до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.
Згідно з частиною першою статті 66 Закону України “Про пенсійне забезпечення” №1788-ХІІ від 05.11.1991, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України “Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування” нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).
Відповідно до статті 41 Закону №1058-IV, до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.
За змістом наведених норм, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати, на які нараховувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, має враховуватися при обчисленні розміру пенсії, оскільки як перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, а саме, за наведених обставин ст. 41 Закону №1058-IV.
Таким чином, позивач має право на обчислення пенсії державного службовця з урахуванням довідок від 06.10.2025 №1-17/65 та від 06.10.2025 №1-17/66 виданими Самбірським управління Державної казначейської служби України Львівської області.
Вказана правова позиція суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №735/939/17, від 19.03.2019 у справі №357/1457/17, від 01.12.2020 у справі №466/6057/17, від 16.12.2021 у справі №538/804/17, від 22.06.2021 у справі №308/67/17, від 29.09.2022 у справі №234/6967/17, від 29.11.2022 у справі №431/991/17, від 27.01.2023 у справі №340/4184/21, від 11.04.2023 у справі №620/965/20.
За таких обставин, наявні підстави для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №п/133650005288 від 14.10.2025 про відмову позивачу у переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від “Про державну службу”, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перевести з 07.10.2025 позивача на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” від 16 грудня 1993 року №3723-XII, обчисливши її виходячи із 60% від загального розміру заробітної плати, відображеної у довідках від 06.10.2025 №1-17/65 та від 06.10.2025 №1-17/66, виданих Самбірським управління Державної казначейської служби України Львівської області згідно поданої заяви від 07.10.2025.
Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову.
Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для вирішення питання щодо розподілу судового збору.
Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №п/133650005288 від 14.10.2025 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” від 19.12.1993 № 3723-ХІ.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перевести з 07.10.2025 ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” від 19.12.1993 № 3723-ХІ, обчисливши її виходячи із 60% від загального розміру заробітної плати, відображеної у довідках від 06.10.2025 №1-17/65 та від 06.10.2025 №1-17/66, виданих Самбірським управління Державної казначейської служби України Львівської області, згідно поданої заяви від 07.10.2025.
Судовий збір стягненню не підлягає.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. У випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя	Крутько Олена Василівна