П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/4662/25	
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Голуб В.А. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЕК-ЛОГІСТИК» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року (суддя Ярощук В.Г., м. Миколаїв, повний текст рішення складений 27.08.2025) по справі за адміністративним позовом Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЕК-ЛОГІСТИК» про стягнення суми адміністративно-господарських санкцій та пені,-

В С Т А Н О В И В:

08.05.2025 року Миколаївське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ТОВ «ПАЕК-ЛОГІСТИК», в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2024 році: загальна сума заборгованості 55845,98 грн, з яких адміністративно-господарська санкція 55238,34 грн та пеня за порушення термінів сплати адміністративно-господарської санкції в сумі 607,54 гривні.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року адміністративний позов задоволений повністю.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що адміністративно-господарські санкції за статтею 20 Закону №875 стягуються виключно за фактичне невиконання нормативу працевлаштування, а не за неподання звітності про вакансії.
Таким чином, апелянт вважає, що до грудня 2024 року середньооблікова чисельність штатних працівників відповідача становила менше 8 осіб, тому зобов`язання щодо працевлаштування осіб з інвалідністю для нього законодавством не встановлювалось. Водночас з 06.12.2024 він розпочав працевлаштовувати осіб з інвалідністю, зокрема у грудні було працевлаштовано 3 особи, а це свідчить, що відповідач навіть перевиконав відповідний норматив.

Позивач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, за розрахунком, наведеним у позовній заяві, виходячи з середньооблікової кількості штатних працівників відповідача у 2024 році 9 осіб, товариство повинно було працевлаштувати 1 особу з інвалідністю. Натомість середньооблікова чисельність штатних працівників з інвалідністю у відповідача в 2024 році становила 0 осіб.
За невиконання вказаного нормативу відповідачу було нараховано заборгованість на суму 55 845,98 грн, з яких адміністративно-господарська санкція 55 238,34 грн та пеня за порушення термінів сплати адміністративно-господарської санкції в сумі 607,64 гривні.
Згідно з наказами відповідача від 26.12.2023 №5-п, від 20.02.2024 №1-од, від 29.03.2204 №2-од, від 04.12.2024 №4-од і від 16.12.2024 №5-од його штатна чисельність становила відповідно з 01.01.2024 1,5 штатні одиниці, з 21.02.2024 – 3,5, з 01.04.2024 – 3,5, з 05.12.2024 – 68,5, з 17.12.2024 – 95,5.
У грудні 2024 року відповідач працевлаштував у себе три особи з інвалідністю, що підтверджується його наказами від 05.12.2024 №51-п, від 17.12.2024 №81-п та від 18.12.2024 №82-п.
Відповідно до податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого внеску, поданих відповідачем контролюючому органу від 08.05.2024 за І квартал 2024 року, від 09.08.2024 за ІІ квартал 2024 року, від 11.11.2024 за ІІІ квартал 2024 року і від 17.01.2025 за IV квартал 2024 року, середньооблікова кількість штатних працівників у відповідача становила:
у січні 2024 року – 1 особа (з них осіб з інвалідністю – 0);
у лютому 2024 року – 1 особа (з них осіб з інвалідністю – 0);
у березні 2024 року – 3 особи (з них осіб з інвалідністю – 0);
у квітні 2024 року – 3 особи (з них осіб з інвалідністю – 0);
у травні 2024 року – 3 особи (з них осіб з інвалідністю – 0);
у червні 2024 року – 3 особи (з них осіб з інвалідністю – 0);
у липні 2024 року – 3 особи (з них осіб з інвалідністю – 0);
у серпні 2024 року – 3 особи (з них осіб з інвалідністю – 0);
у вересні 2024 року – 3 особи (з них осіб з інвалідністю – 0);
у жовтні 2024 року – 3 особи (з них осіб з інвалідністю – 0);
у листопаді 2024 року – 6 осіб (з них осіб з інвалідністю – 0);
у грудні 2024 року – 70 особи (з них осіб з інвалідністю – 3).
04.03.2025 розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за 2024 рік було розміщено в електронному кабінеті відповідача на вебпорталі електронних послуг Пенсійного фонду України. Також вказаний розрахунок був зазначений в адресованому відповідачу листі позивача від 20.03.2025 №06.2-10/02/605.
З метою стягнення з відповідача адміністративно-господарської санкції та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарської санкцій позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не були виконані вимоги Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» щодо прийняття заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю, тому заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю адміністративно - господарських санкцій у розмірі 55238,34 грн та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 607,54 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Так, частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо захисту соціальних, трудових та інших прав фізичних осіб, у тому числі під час воєнного стану, та спрощення обліку робочих місць для осіб з інвалідності» від 18.10.2022 №2682-ХІ, фактично змінено правовий інструмент здійснення Державою контролю за виконанням роботодавцями обов`язку по працевлаштуванню осіб з інвалідністю.
Так, Законом №2682-ХІ статтю 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» №875-XII від 21.03.1991 викладено в такій редакції:
«Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі 4 відсотки середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті та з урахуванням вимог статті 18 цього Закону, і здійснюють працевлаштування осіб з інвалідністю у рахунок нормативу робочих місць. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
У межах зазначеного нормативу здійснюється також працевлаштування осіб з інвалідністю внаслідок психічного розладу відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу».
Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичною особою, яка використовує найману працю, осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.
До виконання підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, зараховується забезпечення роботою осіб з інвалідністю на підприємствах, в організаціях громадських об`єднань осіб з інвалідністю шляхом створення господарських об`єднань підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, та підприємствами, організаціями громадських об`єднань осіб з інвалідністю з метою координації виробничої, наукової та іншої діяльності для вирішення спільних економічних та соціальних завдань.
Пенсійний фонд України у порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, надає Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю інформацію:
про створення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю;
необхідну для обчислення кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, які використовують найману працю, відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті.
Отримана від Пенсійного фонду України інформація, яка містить ознаки порушень законодавства про створення робочих місць для осіб з інвалідністю, про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, є підставою для проведення перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю.
Порядок контролю за виконанням нормативу робочих місць та перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі шляхом його зарахування, визначається Кабінетом Міністрів України.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, здійснює перевірки підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, щодо виконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі шляхом його зарахування.
Керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю несуть відповідальність у встановленому законом порядку.
Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону.
Розрахунок надсилається у формі електронного документа через електронні кабінети підприємств, установ та організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України у формі та порядку, визначених Фондом соціального захисту осіб з інвалідністю спільно з Пенсійним фондом України".
Отже, внесеними змінами визначено фактично новий порядок отримання інформації про дотримання роботодавцями нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, а саме якщо до таких змін роботодавці мали обов`язок подавати звіти про зайнятість та працевлаштування інвалідів, то після внесених змін Фонди соціального захисту осіб з інвалідністю отримують інформацію щодо дотримання роботодавцями нормативів по працевлаштуванню осіб з інвалідністю від органів Пенсійного фонду України.
Також вказаними змінами прямо передбачено те, що «Фонд соціального захисту осіб з інвалідністю щороку до 10 березня в автоматизованому режимі з використанням даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та Централізованого банку даних з проблем інвалідності здійснює визначення підприємств, установ та організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць, визначеного згідно з частиною першою цієї статті, та надсилає їм розрахунок сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю за попередній рік, обчислених відповідно до статті 20 цього Закону».
Для реалізації вказаних норм Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 07.04.2023 №307 «Про внесення змін до Положення про центральний банк даних з проблем інвалідності».
Відповідно до вказаної постанови Центральний банк даних з проблем інвалідності забезпечує:
визначення роботодавців, які не забезпечили виконання у попередньому році нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, встановленого частиною першою статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні»;
формування розрахунків сум адміністративно-господарських санкцій, що підлягають сплаті у зв`язку з невиконанням нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, обчислених відповідно до статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».
Таким чином, підставою для застосування до роботодавців адміністративно-господарських санкцій є встановлений факт невиконання роботодавцями нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю і такий факт встановлюється шляхом отримання інформації, яка міститься у відкритих реєстрах та яка стосується роботодавців, зокрема, щодо нарахованих ними доходів, щодо нарахованих та утриманих сум єдиного внеску.
Згідно з даних позивача середньооблікова кількість штатних працівників відповідача у 2024 році становила 9 осіб.
Зазначене також підтверджується податковими розрахунками сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого внеску, поданих відповідачем контролюючому органу від 08.05.2024 за І квартал 2024 року, від 09.08.2024 за ІІ квартал 2024 року, від 11.11.2024 за ІІІ квартал 2024 року і від 17.01.2025 за IV квартал 2024 року.
Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (далі – Порядок №4) затверджено наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 24.01.2025 №39), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за №111/26556.
З матеріалі справи вбачається, що середньооблікова кількість штатних працівників у відповідача становила у січні та лютому 1 особа, у березні-жовтні 3 особи, у листопаді 6 осіб та в грудні 70 осіб.
Таким чином, оскільки у періоді з січня по листопад 2024 року у відповідача працювало до 8 осіб, тому у нього не викало обов`язків створення робочих місць для осіб з інвалідністю, подання звітності за формою № 3-ПН до центрів зайнятості та звітування перед Фондом за формою №10-ПОІ.
У грудні у відповідача працювало 70 осіб, серед яких 3 особи інвалідністю ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ), що визнається позивачем.
З огляду на викладене вище, підстави для застосування адміністративно-господарських санкцій, передбачених статтею 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» відносно відповідача відсутні.
Виконання відповідачем свого обов`язку щодо працевлаштування особи з інвалідністю на роботу з того моменту, з якого у підприємства виник цей обов`язок, виключає обставини для застосування адміністративно-господарських санкцій.
Колегія суддів не може погодитися із правильність розрахунку позивачем середньооблікової чисельності штатних працівників відповідача, оскільки, як впливає із положень статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», середньооблікова чисельність застосовується у разі якщо на підприємстві працює від 8 до 25 осіб. Як зазначено вище, з січня по листопад 2024 року у відповідача працювало до 8 осіб.
У грудні 2024 року в ТОВ «ПАЕК-ЛОГІСТИК» працювало 70 осіб, а тому, у відповідності до частини першої статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», у нього виник обов`язок створити одне робоче місце для осіб з інвалідністю.
З огляду на викладене, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю.
Резюмуючи все викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги товариства про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду даної справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відтак, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, сплачений відповідачем судовий збір за подачу апеляційної скарги у сумі 3 633,60грн. підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЕК-ЛОГІСТИК» – задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЕК-ЛОГІСТИК» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені в сумі 55845,98 грн – відмовити.
Стягнути з Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЕК-ЛОГІСТИК» сплачений судовий збір у розмірі 3 633,60 грн.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя В.А.Голуб

Суддя Ю.В.Осіпов