Справа № 161/12502/25 	Головуючий у 1 інстанції: Присяжнюк Л. М. 	
Провадження № 22-ц/802/335/26  	  Доповідач: Данилюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2026 року        місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Данилюк В. А.,
суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,
секретаря Прядуна Ю. В.,
з участю:
представника позивача Ліщука О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ліщук Олексій Олексійович до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Таранко Дмитро Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ліщука Олексія Олексійовича на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 січня 2026 року,
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача адвокат Ліщук О. О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Таранко Дмитро Вікторович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 15.09.2017 за №9048 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. видано виконавчий напис, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 422 702, 16 грн, та 3000 грн за вчинення виконавчого напису. На даний час виконавчий напис перебуває на виконанні ПВВО Волинської області ОСОБА_2 .. ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а вона як спадкоємець не може оформити своїх спадкових прав у зв`язку з наявним обтяженням на нерухоме майно, накладеним приватним виконавцем. Крім того, спадкодавець зазначений як боржник в Єдиному реєстрі боржників.
Вважає, що нотаріус не мав права видавати виконавчий лист з наступних підстав: між сторонами існує спір про право, кредитний договір (спірний) не посвідчений у нотаріальному порядку, що перешкоджало нотаріусу у видачі виконавчого напису, сам кредитний договір не укладався; порушена процедура нотаріального процесу (письмова вимога про сплату боргу позивачу не направлялась). Отже між сторонами існує спір про право і вимоги відповідача не можуть вважатись безспірними.
Ухвалою суду від 01.07.2025 провадження по справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалою суду від 01.07.2025 задоволено заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 15 вересня 2017 року №9048 про стягнення з ОСОБА_1 на користь на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» грошових коштів у загальному розмірі 422702,16 грн.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 січня 2026 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ліщук Олексій Олексійович, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний виконавець виконавчого округу Волинської області – Таранко Дмитро Вікторович, до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.
Застосовані ухвалою суду від 01.07.2025 заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 15 вересня 2017 року №9048 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» грошових коштів у загальному розмірі 422702,16 грн скасовано.
Судові витрати віднесенона рахунок позивача.
Не погоджуючись з рішенням суду,представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ліщук О. О. подав апеляційну скаргу,в якій зазначає, що рішення є незаконним і необґрунтованим, судом порушено норми матеріального та процесуального права, висновки не відповідають обставинам справи, просить рішення скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ КБ «ПриватБанк» Мельник В. М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
В судовому засіданні представник позивача Лішук О.О апеляційну скаргу підтримав, інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, будь – яких клопотань про відкладення розгляду справи не подавали.
Апеляційний суд в складі колегії суддів, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.
Зокрема, нормативний акт, що регулює вчинення нотаріальних дій є «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису відповідно до пункту 19 ст.34 Закону України «Про нотаріат» є нотаріальною дією.
Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до норм ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», що діяла на момент вчинення виконавчого напису, внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до пункту 2 яких доповнено перелік стягненням заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин - кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15.
При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку спосіб шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.
Судом встановлено, що 15.09.2017 за №9048 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. М. видано виконавчий напис, яким стягнуто із спадкоємця ОСОБА_1 , який є батьком позивачки ОСОБА_1 , в користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 422 702, 16 грн.
26.12.2017 постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Таранком Д. В. відкрито виконавче провадження № 55444629 з примусового виконання виконавчого напису.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер (а.с. 18).
Постановою про відмову у чиненні нотаріальної дії позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька у зв`язку з наявністю обтяжень на нерухоме майно померлого (а.с. 20,21).
Позивачка покликається на порушення нотаріусом Порядку вчинення нотаріальних дій у зв`язку з визнанням незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а)оригінал кредитного договору; б)засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Також зазначає, що заборгованість, на яку вчинено виконавчий напис, не є безспірною.
В даному випадку доводи позивачки обґрунтовуються законом, який набрав чинності після подій, які оскаржує позивач. До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, що узгоджується з позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, яку неодноразово висловлював Конституційний Суд України у рішеннях від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012.
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 січня 2019 року зазначено, що вчинення виконавчого напису за кредитним договором є неправомірним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів - в тому числі за кредитними договорами.
Встановлені судом обставини у даній справі свідчать про те, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 15.09.2017, тобто до набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого2017 року у справі №826/20084/14. Наявність заборгованості спадкодавця перед відповідачем позивачем не заперечується та свідчить про обізнаність позивача про вчинення відносно спадкодавця виконавчого напису, при цьому правом на оскарження нотаріального акту, що визначено ст.50 Закону України «Про нотаріат», позивач не скористалася.
Зважаючи на те, що доводи позовної заяви не стверджують факт, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису взагалі не існувала заборгованість, що заборгованість не була саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та, що були невирішені по суті спори щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відсутні.
Слід також звернути увагу, що за життя ОСОБА_1 , який є боржником за оскаржуваним виконавчим написом, його не оскаржив.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що, заявляючи вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позивач у встановленому законом порядку не довела, що виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріуса України та умов укладеного сторонам договору.
Покликання в апеляційній скарзі на існування виконавчого листа про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь КБ «Приватбанк» від 10 грудня 2010 року та на розбіжності у сумах заборгованості у ньому та у виконавчому написі не заслуговує на увагу, оскільки ніяким чином не свідчить про те, що дані виконавчі документи були видані за одним і тим же кредитним договором.
Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом першої інстанції, у рішенні суду їм надано правильну правову оцінку.
Враховуючи наведене, судом першої інстанції повно встановлено обставини, що мають значення для справи, висновки суду відповідають наявним у матеріалах справах доказам, а наведені заявником в апеляційній скарзі доводи таких висновків не спростовують.
Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ліщука Олексія Олексійовича залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 січня 2026 рокув цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 березня 2026 року.

Головуючий 

Судді :