Справа № 175/4813/26
Провадження № 1-кп/175/371/26
В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

31 березня 2026 року селище Слобожанське Дніпровського
району Дніпропетровської області

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 
за участю обвинуваченого ОСОБА_4 ,
за участю захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №12025040000001493 від 24.11.2025 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Новоекономічне Донецької області, громадянин України, українець, розлучений, тимчасово 
не працює, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
Судом встановлено, що у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлений час та місці виник злочинний умисел, направлений на умисне одержання доступу до дитячої порнографії з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, а також у подальшому зберіганні дитячої порнографії без мети збуту чи розповсюдження.
Реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем тимчасового проживання за адресою: 
АДРЕСА_3 , у якому розташована ГО «Мотивація Жити», у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 24.12.2025, порушуючи суспільну мораль, тобто систему етичних норм, правил поведінки, що склалися у суспільстві на основі традиційних духовних і культурних цінностей в частині заборони поширення серед населення вульгарно-натуралістичної, цинічної, непристойної фіксації статевих актів із зображенням у будь-який спосіб дитини, всупереч Закону України «Про захист суспільної моралі» від 20.11.2003, Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства, ратифікованої 20.06.2012, та Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, за допомогою невстановленого в ході досудового розслідування програмного забезпечення, встановленого на його мобільний телефон фірми-виробника «Redmi», модель «Redmi Note 14», IMEI (гніздо 1): НОМЕР_1 , IMEI (гніздо 2): НОМЕР_2 , умисно одержав доступ та здійснив завантаження 16 файлів графічних форматів на вищезазначений пристрій та 98 файлів графічних форматів на карту пам`яті, що у ньому містилася. Зазначені графічні файли загальною кількістю 114 відносяться до дитячої порнографії.
Крім того, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем тимчасово проживання 
за адресою: Дніпропетровська область, м. Підгороднє, вул. Геологів, 115, 
у якому розташована ГО «Мотивація Жити», у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 24.12.2025, за допомогою невстановленого в ході досудового розслідування програмного забезпечення, умисно одержав доступ до 114 (ста чотирнадцяти) графічних файлів графічних форматів, що відносяться до дитячої порнографії, які зберіг у вбудованій пам`яті мобільного телефону фірми-виробника «Redmi», модель «Redmi Note 14», IMEI (гніздо 1): НОМЕР_1 , IMEI (гніздо 2): НОМЕР_2 та карті пам`яті встановленій у зазначений мобільний пристрій, що перебували у його безпосередньому володінні та користуванні.
Одержавши доступ до графічних файлів (зображень), що відносяться до дитячої порнографії, ОСОБА_4 умисно, протиправно зберігав їх без мети збуту чи розповсюдження у вбудованій пам`яті мобільного телефону фірми-виробника «Redmi», модель «Redmi Note 14», IMEI (гніздо 1): НОМЕР_1 , IMEI (гніздо 2): НОМЕР_2 та карті пам`яті встановленій у зазначений мобільний пристрій, за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_3 , у якому розташована ГО «Мотивація Жити», в період часу з моменту одержання доступу до дитячої порнографії і до моменту вилучення накопичувачів під час проведення обшуку 24.12.2025. 
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 301-1 КК України, а саме як умисне одержання доступу до дитячої порнографії з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, а також в умисне зберігання дитячої порнографії без мети збуту чи розповсюдження. 
Докази на підтвердження встановлених судом обставин
31.03.2026 року між прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, у присутності захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_5 , діючи добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок, укладено угоду про визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України, вчиненого ним за викладених вище обставин у повному обсязі повідомленої йому підозри та висунутого обвинувачення.
Сторони вважають за можливе з урахуванням всіх обставин справи призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права займатись навчальною та/чи виховною діяльністю осіб віком до 18 років, обіймати посади, пов`язані з роботою з особами віком до 18 років, строком на два роки, із звільненням ОСОБА_4 на підставі ст.75 КК України від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, з визначенням іспитового строку, покладенням на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. 
Крім того, угодою встановлені наслідки її укладання і затвердження, відповідно до вимог ст.473 КПК України та наслідки її невиконання. 
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити цю угоду.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості між ним та прокурором, визнав свою винуватість в інкримінованому йому діянні, просив її затвердити і призначити узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала думку підзахисного та просив затвердити угоду про визнання винуватості. 
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному проваджені може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. 
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. 
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив угоду про визнання винуватості, укладену між ним та прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 301-1 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, або будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Крім того судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК та КК України, і тому вона може бути затверджена судом. На умовах цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим є правильною за ч. 1 ст. 301-1 КК України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє його права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України. 
Суд також переконаний в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань. 
Суд не досліджує докази у цьому провадженні, оскільки вирок ухвалюється в особливому порядку кримінального провадження, передбаченому положеннями Глави 35 КПК України.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання
Суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено. 
Мотиви призначення покарання
Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, узгоджена обвинуваченим у присутності його захисника та прокурором, визначена за наявності до того законних підстав, а тому не суперечить інтересам суспільства.
Метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи викладене, тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який розлучений, раніше не судимий, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин. Тому обвинуваченому необхідно призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права займатись навчальною та/чи виховною діяльністю осіб віком до 18 років, обіймати посади, пов`язані з роботою з особами віком до 18 років, строком на два роки.
При цьому, враховуючи приведені обставини, тяжкість правопорушення, особу обвинуваченого, суд приходить до висновків про можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. ст. 75,76 КК України.
Хоч обвинувачений ОСОБА_4 і не обіймав посади, пов`язані з навчанням та вихованням дітей, та не займався діяльністю, пов`язаною з роботою з дітьми, суд вважає за необхідне застосувати до нього додаткове покарання, визначене ч. 1 ст. 301-1 КК України у вигляді позбавлення права обіймати посади чи займатися діяльністю пов`язаною з вихованням малолітніх і неповнолітніх дітей та займати будь-які посади у будь-яких закладах освіти і виховання дітей на строк два роки.
Даний вид покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання. 
Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався та підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає.. Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
На підставі положень ч. 2 ст. 124 КПК України документально підтверджені витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Мобільний телефон марки «Redmi Note 14» (графічний пароль за цифрами 12369), S/N НОМЕР_3 , IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , на підставі п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України підлягає спеціальній конфіскації як такий, що використовувався як засіб вчинення кримінального правопорушення. 
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Керуючись ст.369-371, 373-376, 468-475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ: 

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31 березня 2026 року між прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності захисника – адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №12025040000001493 від 24.11.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України. 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавленя волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права займатись навчальною та/чи виховною діяльністю осіб віком до 18 років, обіймати посади, пов`язані з роботою з особами віком до 18 років, строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо він протягом цього іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. 
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили – не обирати. 

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів (комплексна комп`ютерно-технічна експертиза та судово-мистецтвознавча експертиза №КСЕ-19/104-26/2683 від 10.02.2026) – 6685,50 грн. 

Речові докази: 
-мобільний телефон марки «Redmi Note 14» (графічний пароль за цифрами НОМЕР_4 ), S/N НОМЕР_3 , IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , який поміщено та опечатано до спеціального пакету Національної поліції України NPU 6074660 – примусово безоплатно вилучити у власність держави в порядку спеціальної конфіскації згідно з ст.ст. 96-1, 96-2 КК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, ч. 6, ч. 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст вироку складено 31 березня року. У відповідності до положень ч.15 ст.615 КПК України в судовому засіданні проголошено резолютивну частину вироку.

Суддя         ОСОБА_1