КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/6472/2026
Справа № 367/3812/22

П О С Т А Н О В А

 
Іменем України

22 квітня 2026 року 
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Кашперської Т.Ц.,
суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
за участю секретаря Діденка А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Ірпінського міського суду Київської області, ухвалене у складі судді Шестопалової Я.В. в м. Ірпені 25 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», третя особа ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування,
заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, 

в с т а н о в и в :

У вересні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, просив стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмір 252000 грн., витрати по сплаті судового збору 2520 грн.
Позов мотивував тим, що 24 лютого 2022 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася о 12:55 в м. Ірпені внаслідок зіткнення з автомобілем Renault Logan, реєстраційний номер невідомий, було пошкоджено транспортний засіб Toyota Prius д.н.з. НОМЕР_1 . 
Вказаний автомобіль, належний ОСОБА_1 , зареєстровано в ПрАТ «СК «Провідна» за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу № 06/6758797/1046/21 від 24 жовтня 2021 року, програма страхування « ОСОБА_4 ». Згідно вказаного договору ліміт відповідальності ПрАТ «СК «Провідна» становить 280000 грн. В результаті ДТП автомобіль Toyota Prius д.н.з. НОМЕР_1 зазнав значних пошкоджень. З урахуванням результатів оцінки згідно звіту № 2300381700 від 17 липня 2022 року, матеріальний збиток становить 298195,20 грн.
Вказував, що ПрАТ «СК «Провідна» не визнала випадок страховим, посилаючись на п. 3.6.1 частини 2 договору. При цьому відповідач як на аргумент відмови вказує на невстановлені обставини, при яких відбулося пошкодження транспортного засобу під час російського вторгнення в Україну 2022 року.
Зазначав, що неодноразово письмово звертався на адресу ПрАТ «СК «Провідна» щодо відшкодування матеріальних збитків, наголошуючи, що вказана подія зареєстрована в місцевому відділку поліції № 10338 і в повноваженнях страхової компанії перевірити вказану інформацію. Також страховій компанії в формі заяви були надані пояснення водія застрахованого автомобіля ОСОБА_3 , в яких він описує, як трапилося ДТП, на той момент жодних бойових дій в м. Ірпінь не було і ДТП відбулося не внаслідок війни, як припускає відповідач. Також при огляді автомобіля відсутні кульові отвори чи пошкодження внаслідок осколкових попадань від снарядів, а тому ПрАТ «СК «Провідна» зобов`язано здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору, а саме в сумі 280000 грн. Щодо формулювання п. 3.6.1 ч. 2 договору, на який посилається відповідач як підставу відмови в страховому відшкодуванні, вказував, що її умови є нечіткими та неясними, а тому повинні тлумачитися на користь позивача.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 25 листопада 2025 року в позові відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність рішення, неправильне неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просив скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25 листопада 2025 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, наголошував, що ПрАТ «СК «Провідна» не визнала випадок страховим, посилаючись на п. 3.6.1 частини 2 договору, згідно якого не вважається страховим випадком подія, що сталася прямо або опосередковано внаслідок війни із зовнішнім ворогом, або громадянської війни, воєнних дій будь-якого характеру (незалежно від того, чи був оголошений стан війни), у тому числі інтервенції нападів зовнішнього ворога, збройних конфліктів, збройного повстання, захоплення державної влади військовими або будь-якими іншими особами, узурпації влади, введення воєнного стану та/або пов`язаних із цим грабежів і мародерства. В зв`язку з цим, керуючись ст. 26 Закону України «Про страхування», ОСОБА_1 відмовлено у виплаті страхового відшкодування.
При цьому ПрАТ «СК «Провідна» як на аргумент відмови вказує, що невстановлені обставини, при яких відбулось пошкодження застрахованого транспортного засобу, сталися під час російського вторгнення в Україну 2022 року.
Зазначав, що з вказаними аргументами погодився суд першої інстанції, при цьому не взяв до уваги сукупність доводів, а саме реєстрації заяви в поліції, що підтверджується офіційною довідкою про факт ДТП, також не взято до уваги висновок спеціалістів, які досліджували пошкодження застрахованого автомобіля і не були виявлені пошкодження, які могли виникнути в результаті бойових дій. Також пояснення надав водій автомобіля ОСОБА_3 , який описав обставини ДТП. Допитати в суді ОСОБА_3 не вдалось, оскільки його на допит викликали лише майже через два роки після ДТП, а він на той час вже вважався зниклим під час бойових дій, так як проходив військову службу в ЗСУ. 
Вважав, що висновки суду не ґрунтуються на наявних доказах, також суд не взяв до уваги позицію Північного апеляційного господарського суду в постанові від 02 жовтня 2023 року у справі № 910/9627/22, копія якого надавалася до суду як практика по аналогічним справам.

Від відповідача ПрАТ «СК «Провідна» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що обґрунтування апеляційної скарги не відповідають дійсності та спростовуються відомостями, які містяться у рішенні, а також у матеріалах справи.
Зазначав, що судовим рішенням вірно встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 04 травня 2022 року про факт настання події, яка сталась 03 травня 2022 року, разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що подія фактично сталася 24 лютого 2022 року. Звертав увагу, що позивачем в межах даної справи надавалися недостовірні відомості про дату настання події (03 травня 2022 року), що потім спростовано позивачем в судовому засіданні та вказано дату 24 лютого 2022 року.
Також судом встановлено, що позивачем жодного документального підтвердження повідомлення відповідача про настання події раніше, ніж 04 травня 2022 року, не подано, позивач всупереч умовам договору страхування фактично повідомив відповідача про настання події через більше ніж два місяця після її настання лише шляхом звернення із заявою про факт настання події. Факт невиконання страхувальником своїх обов`язків: неповідомлення страховика про зникнення автомобіля у строки, передбачені договором, неповідомлення компетентних органів та залишення водієм місця події є підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 13.1.8 частини 2 договору страхування; що фактично подія сталася 24 лютого 2022 року, а в період з 25 лютого 2022 року по 31 березня 2022 року згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22 грудня 2022 року м. Ірпінь було територією, на якій велися бойові дії; пошкодження транспортного засобу позивача відбулося при невстановлених достовірно обставинах під час російського вторгнення в Україну в лютому 2022 року, і саме в момент військових дій, що в свою чергу також є підставою для невизнання випадку страховим.
Зазначав, що згідно п. 3.6.1 - 3.6.3 частини 2 договору не вважається страховим випадком подія, що сталася прямо або опосередковано внаслідок війни із зовнішнім ворогом, або громадянської війни, воєнних дій будь-якого характеру (незалежно від того, чи був оголошений стан війни), у тому числі інтервенції нападів зовнішнього ворога, збройних конфліктів, збройного повстання, захоплення державної влади військовими або будь-якими іншими особами, узурпації влади, введення воєнного стану та/або пов`язаних із цим грабежів і мародерства.
Відповідно до п. 8.7 частини 2 договору, договір не діє на тимчасово окупованій території України (п. 8.7.1 договору).
Вказував, що судом першої інстанції вірно встановлено, що у своїх додаткових поясненнях про настання події від 27 травня 2022 року водій ОСОБА_3 вказав, що 24 лютого 2022 року керував застрахованим транспортним засобом, під час руху отримав удар в задню частину автомобіля від іншого учасника ДТП транспортного засобу Renault Logan, після чого застрахований транспортний засіб допустив зіткнення з відбійником. Телефонами з винуватцем ДТП не обмінявся, винуватець залишив місце ДТП, ОСОБА_3 також залишив пошкоджений застрахований транспортний засіб на місце ДТП, поліцію ніхто не викликав.
Підсумовував, що пошкодження транспортного засобу Toyota Prius д.н.з. НОМЕР_1 відбулося при невстановлених достовірно обставинах під час російського вторгнення в Україну в лютому 2022 року, саме в момент військових дій, що в свою чергу вже є достатньою підставою для невизнання випадку страховим. І саме наявність військових дій, можливо, і стало причиною невиконання страхувальником інших пунктів договору страхування, що також є окремими підставами для відмови у виплаті страхового відшкодування.
Повідомляв, що 09 травня 2022 року, керуючись ст. 26 Закону України «Про страхування», на підставі п. 3.6.1 частини 2 договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 06/6758797/1046/21 від 24 жовтня 2021 року страховиком ПрАТ «СК «Провідна» прийнято рішення про відсутність правових підстав для визнання даного випадку страховим та відмову у виплаті страхового відшкодування. Про прийняте рішення відповідач повідомив позивача та страхувальника «ДММ-Автосервіс» письмово листом. 
Зазначав, що згідно доводів позивача, 24 лютого 2022 року з водієм застрахованого транспортного засобу зник зв`язок, однак, незважаючи на те, що застрахований транспортний засіб зник разом із водієм, із заявою про подію (зникнення автомобіля) позивач звернувся до страховика лише 04 травня 2022 року, тобто більше ніж через два місяці, в поліцію із заявою про зникнення застрахованого транспортного засобу позивач також не звертався, що є порушенням його обов`язків за договором, а саме п. 9.2.8, 10.1, 10.1.1, 10.1.1.1 частини 2 договору.
Вказував, що відсутність телефонограми в контакт-центрі в зазначений строк є підставою для невизнання страховиком події страховим випадком. Перевищення зазначеного строку є допустимим лише у випадку, якщо страхувальник/водій не мав фізичної можливості своєчасно направити це повідомлення виключно за станом здоров`я, що має бути документально підтверджено. Документального підтвердження неможливості повідомлення страховику не надано, крім того, страхувальник «ДММ-Автосервіс» є юридичною особою, а тому мало достатньо можливостей повідомити страховика будь-яким способом.
Посилався на положення п. 10.1.1.2, 10.1.2, 3.1.18 частини 2 договору, зазначав, що відповідно до п. 13.1.8 частини 2 договору, невиконання страхувальником обов`язків та умов, передбачених п.п. 9.2.2 - 9.2.5, 9.2.6.1, 9.2.7 - 9.2.15, 9.2.17 - 9.2.21, 10.1.1 - 10.1.5, 10.1.10 - 10.1.11 частини 2 договору є підставою для відмови страховика у здійсненні страхового відшкодування.
Отже, зазначені факти невиконання страхувальником своїх обов`язків: неповідомлення страховика про зникнення автомобіля у строки, передбачені договором, неповідомлення компетентних органів та залишення водієм місця події є підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 13.1.8 частини 2 договору страхування, що вірно встановлено судом першої інстанції у рішенні.
Також, згідно п. 13.1.11 частини 2 договору, підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування є неможливість здійснення страховиком права вимоги в повному обсязі до особи, відповідальної за скоєний збиток, з вини страхувальника/вигодонабувача та/або його довірених осіб/водія.
Відповідно до наданих додаткових пояснень (заява водія від 27 травня 22 року), водій застрахованого автомобіля ОСОБА_3 залишив пошкоджений застрахований транспортний засіб на місці ДТП, залишив місце ДТП, не звернувся в компетентні органи, не оформив з винуватцем європротокол, не надав страховику інформацію про винуватця ДТП, чим створив неможливість здійснення страховиком права вимоги до винної особи, що відповідно до п. 13.1.11 частини 2 договору також є підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування.

В судове засідання з`явився позивач ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Представник ПрАТ «СК «Провідна» в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлений шляхом направлення судової повістки-повідомлення на поштову адресу, поштове відправлення повернуто до суду з відміткою Укрпошти про відсутність адресата за вказаною адресою, а тому відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України третя особа ОСОБА_3 вважається таким, що отримав судову повістку-повідомлення. 
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, передумовою якого є не відсутність учасників справи, а неможливість вирішення спору в судовому засіданні (правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 25 червня 2024 року в справі № 359/6678/19, провадження № 61-17877св23).
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності третьої особи, яка належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами настання страхового випадку для виплати страхового відшкодування відповідачем.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що 24 жовтня 2021 року ТОВ «ДММ-Автосервіс» та ПрАТ «СК «Провідна» був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 06/6758797/1046/21 (надалі - Договір), вигодонабувачем за яким зазначений позивач ОСОБА_1 (а. с. 8 т. 1).
Згідно п. 2.1 Частини 2 договору, предметом договору є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані із володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Toyota Prius, реєстраційний номер НОМЕР_1 (надалі ТЗ або застрахований ТЗ). На підставі Договору були застраховані наступні ризики: «ДТП», «Стихійні лиха», «Пожежа», «Протиправні дії третіх осіб ПДТО», «Викрадення». Страхова сума визначена в розмірі 280000 грн. За ризиком «викрадення» та по конструктивній загибелі за будь-якими ризиками передбачена франшиза в розмірі 10%.
Згідно з п. 3.1.18 Частини 2 Договору, виключеннями із страхових випадків визнаються події, що відбулися під час дії та/або безпосередньо внаслідок вчинення Страхувальником, водієм, особою, допущеною до керування ТЗ, умисного злочину, що призвів до настання страхового випадку або непідкорення вимогам органів влади (залишення місця події (крім випадків передбачених ПДР), переслідування підрозділами Національної поліції України, відмова від освідчення на наявність алкогольного, токсичного, наркотичного сп`яніння).
Відповідно до п. 3.6.1, 3.6.3 Частини 2 Договору не вважається страховим випадком подія, що сталася прямо або опосередковано внаслідок: 
війни із зовнішнім ворогом або громадянської війни, воєнних дій будь-якого характеру (незалежно від того чи був оголошений стан війни), у т.ч. інтервенції, нападів зовнішнього ворога, збройних конфліктів, збройного повстання, захоплення державної влади військовими або будь-якими іншими особами, узурпації влади, введення воєнного стану та (або) пов`язаних із цим грабежів і мародерства;
терористичних актів, диверсій, антитерористичних операцій, що проводяться.
Відповідно до п. 8.7 Частини 2 Договору, Договір не діє на: 8.7.1. тимчасово окупованій території України; 8.7.2. території населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження та території населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. Перелік таких населених пунктів визначається на дату настання події, яка може бути визнана страховим випадком, відповідно до законодавства України; 8.7.3. території, на яких на дату настання події, яка може бути визнана страховим випадком, проводилась антитерористична операція або операція Об`єднаних сил, території проведення оголошеної війни. Межі такої території визначаються на дату настання події, яка може бути визнана страховим випадком, відповідно до законодавства України та (або) на підставі документів компетентних органів державної влади України; 8.7.4. території, на яких на дату настання події, яка може бути визнана страховим випадком, проводились воєнні дії будь-якого характеру (незалежно від того чи був оголошений стан війни), збройні конфлікти. Межі такої території визначаються на дату настання події, яка може бути визнана страховим випадком, на підставі документів компетентних органів державної влади України.
Відповідно до п. 9.2.8. Частини 2 Договору, Страхувальник зобов`язаний повідомити Страховика про настання випадку, що має ознаки страхового, у строки, встановлені у п. 10.1 Частини 2 Договору та діяти згідно з умовами, передбаченими Розділом 10 Частини 2 Договору.
Пунктом 10.1 Частини 2 Договору встановлено: у разі настання із Застрахованим транспортним засобом події, що має ознаки страхового випадку (далі - подія), Страхувальник/Водій зобов`язаний:
10.1.1. протягом 24 (двадцяти чотирьох) годин, з моменту, як тільки Страхувальнику стане відомо про настання події (з місця події/ місця виявлення пошкоджень):
10.1.1.1. повідомити Страховика за телефоном НОМЕР_2 , 073 9335050, 096 9335050 (для дзвінків в межах України) або за телефоном + 38 044 4921818 (для дзвінків в Україну з-за кордону) та надати інформацію відповідно до п. 10.1.8 Частини 2 Договору;
відповідно до п. 10.1.1.2 Частини 2 Договору у разі настання із Застрахованим транспортним засобом події, що має ознаки страхового випадку, Страхувальник/Водій зобов`язаний крім випадків, передбачених п.11.2 Частини 2 Договору повідомити та/або викликати державні компетентні органи, відповідно до події, що сталася (Уповноважений підрозділ поліції).
Згідно з п. 10.1.2 Частини 2 Договору, Водій зобов`язаний вжити всіх доцільних та можливих заходів для зменшення розміру збитків, рятування застрахованого транспортного засобу. 
Відповідно до п. 10.1.4 Частини 2 Договору, водій зобов`язаний при настанні ДТП, виконати всі необхідні дії, передбачені чинними ПДР, наприклад: негайно зупинити транспортний засіб і залишатись на місці ДТП.
Відповідно до п. 13.1.8. Частини 2 Договору, невиконання Страхувальником обов`язків та умов, передбачених п.п. 9.2.2 - 9.2.5, 9.2.6.1, 9.2.7 - 9.2.15, 9.2.17 - 9.2.21, 10.1.1-10.1.5, 10.1.10 - 10.1.11 Частини 2 Договору є підставою для відмови Страховика у здійсненні страхового відшкодування.
Згідно з п. 13.1.11 Частини 2 Договору, підставою для відмови Страховика у здійсненні страхового відшкодування є неможливість здійснення Страховиком права вимоги в повному обсязі до особи, відповідальної за скоєний збиток, з вини Страхувальника/Вигодонабувача та /або його довірених осіб /Водія.

ОСОБА_1 є власником автомобіля Toyota Prius д.н.з. НОМЕР_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , реєстрація проведена 13 жовтня 2021 року (а. с. 50 т. 1).
24 лютого 2022 року о 12 год. 55 xв. в м. Ірпінь сталася подія, внаслідок якої був пошкоджений належний на праві власності ОСОБА_1 автомобіль Toyota Prius д.н.з. НОМЕР_1 .
Згідно звіту № 2300381700 про визначення вартості матеріального збитку, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Експертплюс» 17 липня 2022 року за замовленням ПрАТ «СК «Провідна», вартість матеріального збитку, завданого власнику к.т.з. Toyota Prius д.н.з. НОМЕР_1 , становить 298195,20 грн. (а. с. 19 - 52 т. 1).
Згідно звіту № 5781 від 21 березня 2024 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 на замовлення ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку, завданого власнику к.т.з. Toyota Prius д.н.з. НОМЕР_1 , становить 496093,78 грн. Зазначено, що сума відновлювального ремонту 1027728,39 грн. більше ринкової вартості транспортного засобу 496093,78 грн., встановлений факт неможливості відновлення КТЗ відповідно до технічних вимог виробника (а. с. 131 - 163 т. 1).

04 травня 2022 року до ПрАТ «СК «Провідна» звернувся страхувальник ТОВ «ДММ-Автосервіс» із заявою про факт настання події. При описі обставин настання події у заяві зазначено, що 24 лютого 2022 року був втрачений зв`язок з водієм застрахованого транспортного засобу Toyota Prius д.н.з. НОМЕР_1 , і 03 травня 2022 року пошкоджений автомобіль був знайдений на вул. Університетській у м. Ірпені поруч з іншими розбитими автомобілями. Зазначена дата події 03 травня 2022 року (а. с. 53 т. 1). 

09 травня 2022 року, керуючись ст. 26 Закону України «Про страхування», на підставі п. 3.6.1 Частини 2 Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів 06/6758797/1046/21 від 24 жовтня 2021 року Страховиком ПрАТ «СК «Провідна» було прийняте рішення про відсутність правових підстав для визнання даного випадку страховим та відмову у виплаті страхового відшкодування. Зазначено, що пошкодження транспортного засобу Toyota Prius д.н.з. НОМЕР_1 відбулося при невстановлених обставинах під час російського вторгнення в Україну 2022 року.
Про прийняте рішення ПрАТ «СК «Провідна» повідомив ОСОБА_1 та страхувальника ТОВ «ДММ-Автосервіс» письмово листом № 17-10/1297 від 09 травня 2022 року (а. с. 56 т. 1).

06 травня 2022 року до відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від ОСОБА_6 щодо виявлення пошкодження автомобіля в м. Ірпінь Київської області після завершення бойових дій.
Інформацію за даним зверненням зареєстровано до єдиного обліку заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення чи інші події відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області за № 10338 від 06 травня 2022 року.
Так, зі звернення ОСОБА_6 вбачається, що після завершення бойових дій в м. Ірпінь, Київської області та після надання в користування автомобіля знайомому ОСОБА_3 (котрий не виходить на зв`язок) на вул. Університетська 04 травня 2022 року було виявлено вказаний транспортний засіб із пошкодженнями (а. с. 203 - 205 т. 1).

10 травня 2022 року оперуповноваженим СКП відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області капітаном поліції було складено доповідну записку про те, що СВ ВП 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області не вбачає підстав внесення вказаної події до ЄРДР. Листом відділу поліції № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області від 06 червня 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про зазначені обставини (а. с. 116, 202 т. 1).

01 червня 2022 року представник ТОВ «ДММ-Автосервіс» подав до ПрАТ «СК «Провідна» заяву, в якій просив переглянути страхову справу, оскільки у водія було відібрано пояснення. Авто постраждало не у військових діях, на ньому відсутні пошкодження від куль, уламків снарядів, а було пошкоджено в масовому зіткненні інших транспортних засобів. Була подана заява в поліцію, номер справи (реєстру) 10338. Додатком до заяви зазначено пояснення водія (а. с. 55 т. 1).
У своїх додаткових поясненнях про настання події від 27 травня 2022 року водій ОСОБА_3 вказав, що 24 лютого 2022 року він керував застрахованим транспортним засобом, рухався по мосту з Ірпеня в напрямку Києва, о 12:55 під час руху отримав удар в задню частину автомобіля від іншого учасника ДТП Renault Logan, державний номерний знак невідомий, після чого застрахований транспортний засіб допустив зіткнення з відбійником. Телефонами з винуватцем ДТП не обмінявся, винуватець залишив місце ДТП, ОСОБА_3 також залишив пошкоджений застрахований транспортний засіб на місці ДТП, поліцію ніхто не викликав (а. с. 54 т. 1).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» від 07 березня 1996 року № 85/96-ВР, який був чинним станом на час виникнення спірних правовідносин, страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства (частина перша статті 6 Закону України «Про страхування», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).
Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»).
Статтею 17 Закону України «Про страхування» визначено: «Правила страхування розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо і підлягають реєстрації в Уповноваженому органі при видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування. Правила страхування повинні містити: предмет договору страхування; порядок визначення розмірів страхових сум та (або) розмірів страхових виплат; страхові ризики; виключення із страхових випадків і обмеження страхування; строк та місце дії договору страхування; порядок укладення договору страхування; права та обов`язки сторін; дії страхувальника у разі настання страхового випадку; перелік документів, що підтверджують настання страхового випадку та розмір збитків; порядок і умови здійснення страхових виплат; строк прийняття рішення про здійснення або відмову в здійсненні страхових виплат; причини відмови у страховій виплаті або виплаті страхового відшкодування; умови припинення договору страхування; порядок вирішення спорів; страхові тарифи за договорами страхування іншими, ніж договори страхування життя; страхові тарифи та методику їх розрахунку за договорами страхування життя; особливі умови.
Відповідно до частини третьої та четвертої статті 18 Закону України «Про страхування» факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування».
Згідно з пунктами 1-3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний: ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом; відшкодувати витрати, понесені страхувальником при настанні страхового випадку щодо запобігання або зменшення збитків, якщо це передбачено умовами договору; за заявою страхувальника у разі здійснення ним заходів, що зменшили страховий ризик, або збільшення вартості майна переукласти з ним договір страхування; не розголошувати відомостей про страхувальника та його майнове становище, крім випадків, встановлених законом; надавати відповідним підрозділам Національної поліції інформацію про укладення договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю. Умовами договору страхування можуть бути передбачені також інші обов`язки страховика.
Положеннями статті 21 Закону України «Про страхування» визначені обов`язки страхувальника, а саме страхувальник зобов`язаний: своєчасно вносити страхові платежі; при укладанні договору страхування надати інформацію страховикові про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-яку зміну страхового ризику; при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші чинні договори страхування щодо цього предмета договору; вживати заходів щодо запобігання та зменшення збитків, завданих внаслідок настання страхового випадку; повідомити страховика про настання страхового випадку в строк, передбачений умовами страхування. Умовами договору страхування можуть бути передбачені також інші обов`язки страхувальника.
Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком.
Договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним (стаття 981 ЦК України).
Відповідно до статті 982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.
Згідно ч. 1, 2 ст. 991 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; наявності інших підстав, встановлених законом. 
Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Аналогічні підстави для відмови страховика від здійснення страхової виплати визначені у ст. 26 Закону України «Про страхування».

Відповідно до частини першої статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Договір як універсальний регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків (постанова Верховного Суду від 22 лютого 2023 року в справі № 465/5980/17 (провадження № 61-1178св20)).
Згідно із частинами першою, третьою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду) (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18)).

У справі, що переглядається, суд першої інстанції вірно визначився з тим, що закон та договір страхування передбачає, що страхувальник, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної шкоди, повинен вчинити певні дії, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані дії страховика пов`язані, зокрема, із поданням страхувальнику повідомлення про настання події впродовж визначеного умовами договору строку. Відтак, право страхувальника на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика повідомлення про настання події, що у свою чергу обмежено відповідним строком.

Так, судом першої інстанції встановлено, що страхувальник ТОВ «ДММ-Автосервіс» звернувся до страховика ПрАТ «СК «Провідна» із заявою від 04 травня 2022 року про факт настання події, яка сталась 03 травня 2022 року, разом з тим, подія фактично сталася 24 лютого 2022 року, що підтверджується письмовими поясненнями водія ОСОБА_3 , і позивачем не подано жодного документального підтвердження повідомлення відповідача про настання події раніше, ніж 04 травня 2022 року.

Отже, є вірними висновки суду першої інстанції, не спростовані доводами апеляційної скарги, що зазначені факти невиконання страхувальником своїх обов`язків, а саме неповідомлення страховика про страхову подію у строки, передбачені договором, неповідомлення компетентних органів та залишення водієм місця події є підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування, згідно умов п. 13.1.8. Частини 2 Договору страхування. 

Також суд першої інстанції встановив і доводами апеляційної скарги не спростовується, що відповідно до наданих додаткових пояснень (заява водія від 27 травня 2022 року), водій застрахованого автомобіля ОСОБА_3 залишив пошкоджений застрахований транспортний засіб на місці ДТП, залишив місце ДТП, не звернувся в компетентні органи, не оформив з винуватцем європротокол, не надав страховику інформацію (ПІБ) винуватця ДТП, чим створив неможливість здійснення страховиком права вимоги до винної особи, що відповідно до зазначеного вище п. 13.1.11 Частини 2 Договору також є підставою для відмови страховика у здійсненні страхового відшкодування.

Загальновідомим є факт, зазначений у рішенні суду першої інстанції, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався і триває на даний час.

Суд першої інстанції зазначив, що у заяві про факт настання події від 04 травня 2022 року страхувальник вказав дату настання події 03 травня 2022 року, в той час як фактично подія сталася 24 лютого 2022 року, а в період з 25 лютого 2022 року по 31 березня 2022 року згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22 грудня 2022 року м. Ірпінь було територією, на якій велись бойові дії.

Отже, є вірними висновки суду першої інстанції, з якими погоджується апеляційний суд, що пошкодження транспортного засобу Toyota Prius д.н.з. НОМЕР_1 відбулося при невстановлених достовірно обставинах під час російського вторгнення в Україну в лютому 2022 року, і саме в момент військових дій, що в свою чергу також є підставою для невизнання випадку страховим.

Також суд першої інстанції доречно звернув увагу, що факт дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 24 лютого 2022 року, відомий тільки зі слів позивача ОСОБА_1 та додаткових пояснень водія застрахованого транспортного засобу - третьої особи ОСОБА_3 , при цьому даний факт не підтверджений жодним належним та допустимим доказом. 

Таким чином, забезпечивши повний та всебічний розгляд справи, проаналізувавши всі доводи сторін, дослідивши та надавши правову оцінку всім зібраним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справах доказів, правильно застосувавши норми матеріального права та не допустивши порушення норм процесуального права, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується апеляційний суд, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами настання страхового випадку, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 252000 грн. страхового відшкодування є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не взяв до уваги сукупність доводів, а саме реєстрації заяви в поліції, що підтверджується офіційною довідкою про факт ДТП, також не взято до уваги висновок спеціалістів, які досліджували пошкодження застрахованого автомобіля і не були виявлені пошкодження, які могли виникнути в результаті бойових дій, а також пояснення водія автомобіля ОСОБА_3 , який описав обставини ДТП, не ґрунтуються на доказах та законі, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з судовим рішенням, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки суду першої інстанції, які їх обґрунтовано спростував, та відхиляються апеляційним судом.
Апеляційний суд звертає увагу, що посилання позивача у апеляційній скарзі на офіційну довідку про факт ДТП не підтверджується належними та допустимими доказами, а тому такі доводи відхиляються апеляційним судом як припущення.
Також апеляційний суд звертає увагу, що у звітах про визначення вартості матеріального збитку, наявних в матеріалах справи, суб`єкти оціночної діяльності не встановлювали механізм утворення пошкоджень транспортного засобу, а тому доводи апеляційної скарги, що спеціалістами не були виявлені пошкодження, які могли виникнути в результаті бойових дій, є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом.
Вищевикладені аргументи ОСОБА_1 зосереджені на запереченні лише однієї підстави для відмови страховика у здійсненні виплати страхового відшкодування із решти підстав, передбачених договором добровільного страхування наземних транспортних засобів № 06/6758797/1046/21 від 21 жовтня 2021 року, наявність яких була перевірена судом першої інстанції і зроблено вмотивований висновок про необґрунтованість позову, який доводами апеляційної скарги не спростовується. 

Посилання позивача на правові висновки, викладені в постанові Північного апеляційного господарського суду в постанові від 02 жовтня 2023 року у справі № 910/9627/22, відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (а не апеляційних судів).

Суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Крім того, апеляційний суд враховує, що відповідно до п. 9 Частини 1 договору страхування, страховик здійснює відшкодування без довідки компетентних органів в межах 5 % від страхової суми (280000 грн.), але не більше 50000 грн., з урахуванням п.п. 11.2, 11.3 Частини 2 договору.
В даному випадку 5 % від 280000 грн. становить 14000 грн.
Згідно звіту № 2300381700 від 17 липня 2022 року, виконаного ТОВ «Експерт-сервіс-плюс», ринкова вартість застрахованого транспортного засобу на момент події становить 298195,20 грн., вартість ремонту застрахованого транспортного засобу - 544244,81 грн.
Відповідно до п. 1.1.10 Частини 2 Договору, конструктивна загибель - такий рівень пошкодження застрахованого транспортного засобу внаслідок настання страхового випадку, коли вартість відновлювального ремонту транспортного засобу дорівнює або перевищує 75 % ринкової вартості такого транспортного засобу, визначеної на дату настання події, яка може бути визнана страховим випадком. 
Оскільки в даному випадку вартість відновлювального ремонту транспортного засобу перевищує його ринкову вартість, має місце конструктивна загибель застрахованого транспортного засобу.
Відповідно до п. 7 Частини 1 Договору, франшиза по конструктивній загибелі за будь-якими ризиками становить 10 %, тобто 28000 грн. 

Таким чином, страхове відшкодування без звернення до компетентних органів, яке становить 5 % від страхової суми, а саме 14000 грн., є меншим за розмір франшизи 28000 грн., отже не підлягало би виплаті і у разі визнання страховиком даної події страховим випадком.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 25 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 23 квітня 2026 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.