Справа № 520/29445/25
Провадження № 2-а/643/55/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2026   м. Харків
Салтівський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді Семенової Я.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

у с т а н о в и в :

Стислий зміст позовних вимог та доводів позивача
Позивач ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Одеській області, в якій просить: 1) визнати дії поліцейського 1 взводу 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області сержанта поліції Літвінової Наталії Володимирівни щодо складання постанови серії ЕНА №6035486 про адміністративне правопорушення від 28 жовтня 2025 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень за ч. 1 ст. 122 КУпАП незаконним; 2) визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕНА №6035486 про адміністративне правопорушення від 28 жовтня 2025 року, а провадження по справі закрити.
В обґрунтування пред`явлених позовних вимог посилалася, що 28 жовтня 2025 року близько о 14-15 години він рухався по трасі М27 та був зупинений поліцейським 1 взводу 5 роти 2 батальйону УПП в Одеській області сержантом поліції Літвіновою Н.В., яка звинуватила його в перевищені швидкості – 77 км/год. Зазначив, що вимірювання швидкості було здійснено приладом TRUCAM, який не був встановлений стаціонарно, а його тримав у руках інший інспектор. Посилався, що він не погоджувався з доказовою базою поліцейського ОСОБА_2 та зателефонував на лінію «102». Згодом приїхали ще двоє інспекторів, серед яких ОСОБА_3 , який повідомив йому, ОСОБА_1 , що він зобов`язаний виконувати вимоги сержанта ОСОБА_2 та надати свої документи, також повідомив, що стосовно нього була складена постанова про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Як про це зазначив позивач, у процесі розгляду справи він заявив клопотання про відкладення розгляду справи для залучення захисника, однак сержант ОСОБА_2 відмовила йому та винесла постанову ЕНА №6035486 за ч. 1 ст. 122 КУпАП. На думку позивача, вказана постанова є протиправною, позаяк прилад виміру швидкості TRUCAM був не закріплений, не змонтований, а знаходився в руках поліцейського ОСОБА_4 . Крім того, в порушення ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», жодної інформації щодо змонтованих/розміщених технічних приладів, у тому числі дорожнього знаку 5.70, розміщено не було. Посилався, що при розгляді справи були порушенні його права, передбачені ст. 59 Конституції України та ст. 268 КУпАП, зокрема його позбавили можливості вільного вибору захисника. Також зауважив, що поліцейські, сфотографувавши без дозволу його посвідчення водія, порушили вимоги Закону України «Про захист персональних даних». 
Аргументи учасників справи
05 січня 2026 року від відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування обраної позиції зазначив, що 28.10.2025 близько о 15-35 годині інспектором взводу №1 роти №5 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП сержантом поліції за адресою: Одеська область, траса М-27, 2 км, було виявлено транспортний засіб Mercedes-Benz CLS 350, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який керував вказаним транспортним засобом зі швидкістю 77 км/год в межах дії дорожнього знаку «Обмеження максимальної швидкості руху 50 км/год», чим порушив вимоги п. 12.9 б) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Зазначив, що вказане порушення було зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості руху транспортних засобів LTI 20/20 TruCAM TC000752. Посилався, що поліцейський відреагував на виявлене ним порушення правил дорожнього руху та відповідно до ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» зупинив транспортний засіб Mercedes-Benz CLS 350, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . У подальшому поліцейський, що розглядав справу, повідомив ОСОБА_1 причину зупинки та про необхідність пред`явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію на даний транспортний засіб. Однак, водій відмовився від пред`явлення вказаних документів та пред`явив їх через годину, унаслідок чого особу водія було встановлено. Після цього поліцейським було розпочато розгляд з додержанням вимог ст. 279 КУпАП. Зазначив, що ОСОБА_1 було ознайомлено з його правами, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Під час розгляду справи позивач ОСОБА_1 письмово просив перенести розгляд справи для того, щоб скористатися правовою допомогою адвоката. Посилався, що поліцейський обґрунтовано відхилив вказане клопотання, пояснивши позивачу, що на момент розгляду справи є достатньо доказів для їх об`єктивного дослідження на місці зупинки та винесення рішення. Звертав увагу, що поліцейський надав ОСОБА_1 достатньо часу для отримання правової допомоги, зокрема достатньо часу для зв`язку з адвокатом по телефону. Зазначив, що поліцейськими було роз`яснено ОСОБА_1 його право на оскарження постанови. За результатами розгляду справи було винесено постанову серії ЕНА №6035486 від 28.10.2025, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 340,00 гривень. Посилався, що на думку відповідача, процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення була дотримана в повному обсязі. Зауважував, що оскаржувана постанова містить посилання на докази, які підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП. Посилався, що прилади TruCAM дозволяється використовуватися за призначенням як в ручному режимі, так і в автоматичному режимі, відтак аргументи позивача щодо неправомірності використання поліцейським приладу TruCAM в руках є невірними та необґрунтованими. Зазначив, що законом не передбачена обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення. При цьому користуватися правової допомогою є правом особи, стосовно якої розглядається справа про адміністративне правопорушення. Зазначив, що позивач мав можливість скористатися правовою допомогою адвоката або іншого фахівця у галузі права, зокрема за допомогою засобів телефонного зв`язку, або викликати його безпосередньо на місце розгляду справи, або скористатися безоплатною вторинною правничою допомогою. Відтак, на думку відповідача, інспектором поліції було правомірно відмовлено у задоволенні клопотання про перенесення розгляду справи. Щодо позовної вимоги ОСОБА_1 визнати дії поліцейського 1 взводу 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області сержанта поліції Літвінової Н.В. щодо складання постанови серії ЕНА №6035486 про адміністративне правопорушення від 28 жовтня 2025 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень за ч. 1 ст. 122 КУпАП незаконним, відповідач зазначив, що законодавством (ч. 3 ст. 286 КАС України) чітко визначено повноваження місцевого суду щодо рішень, які приймаються за результатами розгляду адміністративних справ даної категорії. Водночас ця вимога позивача виходить за межі, визначені ч. 3 ст. 286 КАС України. Крім того, зауважував, що позивачем не надано доказів, які б спростовували перевищення ним швидкості руху та відповідно вчинення адміністративного правопорушення.
14 квітня 2026 року засобами поштового зв`язку від представника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Морозова П.В. надійшла заява, в якій він просив урахувати при розгляді справи відзив, наданий представником УПП в Одеській області ДПП.
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи не надходило.
Рух справи
Харківський окружний адміністративний суд ухвалою від 11 листопада 2025 року адміністративну справу №520/29445/25 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування постанови передав на розгляд до Салтівського районного суду міста Харкова.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2025 справа №520/29445/25 надійшла до провадження судді Семенової Я.Ю.
Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 11 грудня 2025 року залишив без руху позовну заяву ОСОБА_1 , установив позивачу строк - 5 (п`ять) днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.
Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 19 грудня 2025 року прийняв до свого провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування постанови, ухвалив розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Семенова Я.Ю. з 25 грудня 2025 року по 16 січня 2026 року включно перебувала у щорічній основній відпустці. З 19 січня 2026 року по 03 квітня 2026 року включно суддя Салтівського районного суду міста Харкова Семенова Я.Ю. перебувала на лікарняному.
Салтівський районний суд міста Харкова ухвалою від 07 квітня 2026 року залучив до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування постанови, як свіввідповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
28 жовтня 2025 року поліцейський 1 взводу 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області сержант поліції Літвінова Н.В. винесла постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6035486, на підставі якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.
Зі змісту постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6035486 від 28 жовтня 2025 року вбачається, що 28 жовтня 2025 року о 15 годині 35 хвилин водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz CLS 350, державний номерний знак НОМЕР_2 , за адресою: м. Одеса, траса М27 км, поза межами населеного пункту, та рухався зі швидкістю 77 км/год. Швидкість руху вимірювалася приладом TRUCAM TC 000752, пвк 471212, чим порушив п. 12.9 б) ПДР України – перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху, передбачених знаками 3.29, 3.31, 30.3. 
Позивачем надано копію письмової заяви ОСОБА_1 , адресованої начальнику УПП в Одеській області ДПП від 28.10.2025, згідно з якою він, ОСОБА_1 , 28 жовтня 2025 року, рухаючись на транспортному засобі Mercedes, державний номерний знак НОМЕР_2 , був зупинений за адресою: м. Одеса, траса М-27 (Таїровський цвинтар) за порушення: перевищення швидкості руху приладом Trucam. Провину не визнає. Наразі не має можливості самостійно себе захистити, потребує адвоката. У зв`язку з чим просить відкласти розгляд справи на 29.10.2025 на 18-30 в УПП по вул. Коральова, 5. 
Порушення вимог Правил дорожнього руху автомобілем Mercedes-Benz CLS 350, державний номерний знак НОМЕР_2 , зафіксовано на долученому до відзиву диску з відеозаписами з лазерного вимірювача швидкості руху та портативних відеореєстраторів поліцейських.
Згідно з відеозаписом з лазерного вимірювача швидкості руху TruCam №TC000752, 28.10.2025 транспортний засіб з держаним номерним знаком НОМЕР_1 , рухався по трасі М27 2 км, зі швидкістю 77 км/год, при допустимій швидкості 50 км/год. 
На доданих відеозаписах з бодікамер поліцейських зафіксовано обставини зупинки транспортного засобу Mercedes-Benz CLS 350, державний номерний знак НОМЕР_2 , спілкування працівників поліції з водієм ОСОБА_1 , розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 .
Крім того, до відзиву на позов відповідачем долучено копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/33717 від 14 квітня 2025 року, чинне до 14 квітня 2026 року, згідно з яким вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний TruCAM LTI 20/20 №TC000752 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Діапазон вимірювання швидкості – від 2 км/год до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: ± 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; ± 1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.
Згідно з листом Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «Укрметртестстандарт») №22-38130 від 01.07.2025, адресованим заступникові начальника ДПП Національної поліції України, прилади TruCAM конструктивна створені для утримування в руках під час вимірювань швидкості руху транспортних засобів. Їхнє основне призначення – це експлуатація в ручному режимі за утримування приладу в руках за безпосередньої участі оператора. Прилади TruCAM можуть працювати як в ручному режимі, так і в автоматичному. Алгоритми роботи під час вимірювань як в автоматичному режимі (закріплення чи то на тринозі чи іншим способом) так і в ручному режимі (утримування в руках) однакові. 
Відповідачем долучено до відзиву на позов експертний висновок №04/04/02-15478/ВН від 18.09.2024, виданий Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на підставі рішення Експертної комісії з питань проведення державної експертизи в сфері криптографічного захисту інформації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, згідно з яким в об`єкті експертизи - лазерний вимірювач швидкості LTI 20-20 TruCAM, правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES, визначений п. 5.2 ДСТУ ISO/IEC 18033-3:2015. Дія експертного висновку поширюється на зразки об`єкта експертизи зокрема з заводським номером TC000752.
Сертифікатом затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-MI/1-2903-2012, виданим 29 серпня 2012 року, засвідчено, що на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20-20 TruCAM, який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.
Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Згідно зі статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» (Закон №580-VIII від 02.07.2015) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з п. 12.4-12.7 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
У житлових і пішохідних зонах швидкість руху не повинна перевищувати 20 км/год.
Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рух із швидкістю:
а) автобусам (мікроавтобусам), що здійснюють перевезення організованих груп дітей, легковим автомобілям з причепом і мотоциклам - не більше 80 км/год.;
б) транспортним засобам, якими керують водії із стажем до 2 років, - не більше 70 км/год;
в) вантажним автомобілям, що перевозять людей у кузові, та мопедам, - не більше 60 км/год;
г) автобусам (за винятком мікроавтобусів) - не більше 90 км/год;
ґ) іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.
Під час буксирування швидкість не повинна перевищувати 50 км/год.
За правилами 12.9 б) ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.
Дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» - забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знаку.
Дорожній знак 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості» - забороняється в зоні (населений пункт, мікрорайон, зона відпочинку тощо) рух із швидкістю, яка перевищує зазначену на знаку.
Згідно з підпунктом «и» пункту 30.3 ПДР України на відповідних транспортних засобах установлюються такі розпізнавальні знаки: «Обмеження максимальної швидкості» - зображення дорожнього знака 3.29 із зазначенням дозволеної швидкості (діаметр знака - не менше 160 мм, ширина кайми - 1/10 діаметра). Знак розміщується (наноситься) ззаду ліворуч на механічних транспортних засобах, якими керують водії із стажем до 2 років, великовагових та великогабаритних транспортних засобах, сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, у разі перевезення вантажним автомобілем пасажирів, а також у випадках, коли максимальна швидкість транспортного засобу згідно з його технічною характеристикою або окремими умовами руху, визначеними органами Національної поліції, нижча встановленої в пунктах 12.6 і 12.7 цих Правил; 
Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками встановлено відповідальність у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно зі статтею 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, зокрема, передбачені частиною 1 статті 122 КУпАП.
Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
При цьому, за приписами пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 №1408/27853 (Інструкція №1395), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Згідно з пунктом 2 Розділу IV «Постанова по справі про адміністративне правопорушення» Інструкції №1395, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.
Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №6035486 від 28.10.2025, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.
Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 28 жовтня 2025 року о 15 годині 35 хвилин водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Mercedes-Benz CLS 350, державний номерний знак НОМЕР_2 , за адресою: м. Одеса, траса М27 км, поза межами населеного пункту, та рухався зі швидкістю 77 км/год. Швидкість руху вимірювалася приладом TRUCAM TC 000752, пвк 471212, чим порушив п. 12.9 б) ПДР України – перевищення водіями транспортних засобів встановлених обмежень швидкості руху, передбачених знаками 3.29, 3.31, 30.3.
На підтвердження обставин справи відповідачем до відзиву на позовну заяву додано відеозапис з приладу TruCam TC 000752, відеозаписи з портативних відеореєстраторів 471212, 474527, та фото з приладу TruCam.
З фото та відео з приладу TruCam TC 000752 встановлено, що транспортний засіб Mercedes-Benz CLS 350, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався 28.10.2025 о 13:59 годині по трасі М27 2 км, зі швидкістю 77 км/год, при допустимій швидкості 50 км/год. 
Зазначені докази відображають обставини, зазначені в постанові, що оскаржується, є належними та достатніми в адміністративній справі.
Щодо доводів позивача про те, що використання уповноваженою особою лазерного вимірювача швидкості TruCAM у спосіб тримання в руках не може бути визнаний таким, що відповідає нормам статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», суд зважає на таке.
За приписами статті 40 Закону №580-VIII, поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:
1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;
2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;
3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;
4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;
5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.
Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.
Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.
Таким чином, норми статті 40 Закону №580-VIII жодним чином не зобов`язують органи поліції здійснювати закріплення технічних приладів, а лише передбачають таку можливість. Дані норми не передбачають заборону використання технічних засобів у інший спосіб, зокрема тримання в руках. Вілтак, законом не обмежується використання технічних пристроїв для фіксації порушень, у тому числі й лазерних вимірювачів швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20, виключно у стаціонарному режимі.
Так, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо-регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/33717, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 14 квітня 2025 року, яке чинне до 14 квітня 2026 року, вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний TruCAM LTI 20/20 №TC000752 станом на час виникнення спірних правовідносин був придатним до застосування.
Крім того, цим же свідоцтвом передбачено можливість використання вказаного приладу в ручному режимі вимірювання з похибкою ± 2км/год. 
Можливість використання виробу TruCAM LTI 20/20 №TC000752, виробництва LaserTechnologyInc також підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 18.09.2024 №04/04/02/-15478/ВН, який засвідчує правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування АЕS відповідно до ДСТУ ІSO/IES 18033-3:2015.
З листа ДП «Укрметртестстандарт» №22-38130 від 01.07.2025 вбачається, що лазерний вимірювач TruCAM LTI 20/20 конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань швидкості руху транспортних засобів. 
Таким чином, технічними характеристиками приладу TruCam LTІ 20/20, яким було зафіксовано порушення позивачем швидкісного режиму передбачено можливість застосування такого приладу в ручному режимі та навіть відведено на це допустиму похибку ± 2км/год.
Крім цього, з відеозаписів з бодікамер поліцейських убачається, що позивача було ознайомлено із записом приладу TruCam LTІ 20/20 №ТС000752 (інтервал відеозапису: 15:29:03-15:33:22). Також позивача було ознайомлено зі змістом експертного висновку та свідоцтва про повірку лазерного вимірювача TruCAM LTI 20/20 (інтервал відеозапису: 14:47:50-14:35:50).
Що стосується посилань позивача на те, що в порушення ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» жодної інформації щодо змонтованих/розміщених технічних приладів, в тому числі дорожнього знаку 5.70, розміщено не було, суд керується таким.
Розділ 5 дорожніх знаків ПДР України містить перелік інформаційно-вказівних знаків. 
Знак 5.70, на який посилається позивач, позначає зміну схеми руху, тобто, що за цим знаком тимчасово або постійно змінено схему руху та (або) встановлено нові дорожні знаки. Застосовується протягом не менш як трьох місяців у разі зміни руху на постійній основі, а також протягом необхідного проміжку часу у разі зміни руху на тимчасовій основі та встановлюється не менш як за 100 м до першого тимчасового знака.
У свою чергу, дорожній знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» позначає ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням ПДР за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів.
Оскільки прилад ТruCam не є автоматичним засобом вимірювальної техніки, а дорожній знак 5.76 ПДР України інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів саме щодо змонтованої техніки, при зупинці патрульним автомобіля наявність попереджувального знаку не є необхідною, адже фото-, відеофіксація здійснюється не постійно, а лише в момент наявності на дільниці дороги екіпажу патрульної поліції.
Оскільки інкриміноване позивачу адміністративне правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі, а перевищення швидкості руху відбулося на трасі М27 2 км, тому відсутність дорожнього знаку 5.76 ПДР України не впливає на суть порушення п. 12.9 б) ПДР України.
Також, аналізуючи доводи позивача, суд звертає увагу на те, що позивачу після його зупинки інспектором було надано можливість скористатися правовою допомогою, але він таке право не реалізував, зокрема не вчинив жодних дій для виклику адвоката та/або іншого фахівця у галузі права на місце та/або для отримання консультації за телефоном.
Твердження позивача про те, що йому було протиправно відмовлено у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з необхідністю отримання правової допомоги, суд вважає необґрунтованим, позаяк, як вбачається з наведеного вище, законодавством передбачено розгляд відповідних справ про адміністративні правопорушення безпосередньо на місці їх вчинення і позивач мав реальну можливість реалізувати своє право на правничу допомогу засобами телефонного та/або інтернет зв`язку, що ним зроблено не було.
Більш того, як убачається з матеріалів справи, зокрема відеозаписів з бодікамер поліцейських, ОСОБА_1 тривалий час спілкувався з працівниками поліції, відмовляючись пред`явити посвідчення водія, після чого зателефонував на лінію «102». З відеозаписів убачається, що на місце розгляду справи про адміністративне правопорушення приїхав ще один екіпаж патрульної поліції, який також роз`яснив ОСОБА_1 його права, зокрема право скористатися професійною правничою допомогою, в тому числі, запропонував йому викликати на місце свого адвоката чи будь-якого іншого фахівця у галузі права, а також повідомив про можливість звернутися до центру з надання безоплатної правничої допомоги (інтервал відеозапису: 15:05:00-15:34:00). 
Разом з тим, суд зазначає, що позивач реалізував своє право на захист, звернувшись з даним позовом у справі. Водночас, наведені позивачем у пред`явленому позові доводи не спростовують ані факту вчинення ним правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності, ані правомірності оскаржуваної ним постанови.
Доводи позивача про те, що поліцейські, сфотографувавши без дозволу його посвідчення водія, порушили Закон України «Про захист персональних даних», суд вважає безпідставними з огляду на таке.
Відповідно до статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках:
1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи, або самовільно залишила місце для утримання військовополонених;
2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;
3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;
4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;
5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;
6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.
Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про Національну поліцію» поліція має безпосередній оперативний (у тому числі автоматизований) доступ до інформації та інформаційних ресурсів інших органів державної влади за обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».
Як убачається з відеозаписів з бодікамер поліцейських, ОСОБА_1 тривалий час спілкувався з працівниками поліції, відмовляючись пред`явити посвідчення водія. Після приїзду ще одного екіпажу патрульної поліції, який викликав позивач, зателефонувавши на лінію «102», останній пред`явив поліцейським своє посвідчення водія, зазначивши, що він не дозволяє його фотографувати, на що працівник поліції відповідає: «добре, я перевірю його по планшету» (інтервал відеозапису: 15:10:44-15:34:00).
Будь-яких доказів того, що працівниками поліції було порушено приписи Закону України «Про захист персональних даних» матеріали справи не містять. 
Відтак, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством України, яке регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху.
З огляду на наведене вище, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження доказами, а відтак, не підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 605,60 гривень. Беручи до уваги, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, а правилами частини першої статті 139 КАС України унормовано, що понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору позивачу не відшкодовуються у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, підстави для відшкодування позивачеві понесених ним судових витрат відсутні. 
Керуючись ст. 2, 5-9, 72-77, 79, 90, 122, 123, 139, 243-246, 250, 271, 286 КАС України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування постанови - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; 
відповідач - Департамент патрульної поліції Національної поліції України, ЄДРПОУ 40108646, місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3;
відповідач – Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, ЄДРПОУ: 40108646, місцезнаходження: 65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5. 
Повне судове рішення складено і підписано 20 квітня 2026 року.

Суддя : Я.Ю. Семенова