ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м. Черкаси Справа № 925/1460/25

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Вовчанській К.Ю., за участі представників сторін: позивача (в режимі відеоконференції) – адвоката Копуся А.А., відповідача – не з`явилися, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, справу №925/1460/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Стартек Індастріс” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрегат Агро” про стягнення 861 447 грн 54 коп., 
ВСТАНОВИВ:
25.11.2025 позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю “Стартек Індастріс” звернувся у Господарський суд Черкаської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрегат Агро” (далі - відповідач), в якому просив суд стягнути, на підставі договору поставки № 21-07-2025 від 21.07.2025, 709200 грн боргу, 64926 грн 74 коп. пені, 73920 грн 10% штрафу, 7117 грн 56 коп. інфляційних втрат, що разом становить 861 447 грн 54 коп. та відшкодувати судові витрати.
Позов мотивовано порушенням відповідачем порядку та строків оплати товару за договором поставки № 21-07-2025 від 21.07.2025.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області 01.12.2025 (суддя Кучеренко О.І.) прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №925/1490/25 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 06.01.2026, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.
У зв`язку із призначенням 13.12.2025 Кучеренко О.І. на посаду судді Центрального апеляційного господарського суду згідно п.2.3.43 Положення про автоматизовану систему документообігу суду був призначений автоматичний розподіл цієї справи і відповідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.01.2026 справу передано у провадження судді Грачову В.М.
Ухвалами суду від 08.01.2026, 23.01.2026, 03.02.2026 справу №925/1460/25 прийнято до провадження суддею Грачовим В.М., призначено підготовче засідання у справі на 03.02.2026 року, в якому відкладено на 17.02.2026; забезпечено участь в підготовчому засіданні для представника позивача – адвоката Копуся А.А. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням його власних технічних засобів, за її клопотанням; для забезпечення дотримання прав відповідача бути проінформованим про час і дату призначення підготовчого засідання, розміщено інформацію про повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрегат Агро” на офіційній сторінці Господарського суду Черкаської області вебпорталу судової влади України.
Ухвалою суду від 17.02.2026 підготовче провадження у справі № 925/1460/25 закрито, призначити справу до судового розгляду по суті на 12.03.2026; забезпечено участь в судовому засіданні для представника позивача – адвоката Копуся А.А. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням його власних технічних засобів, за її клопотанням.
Відповідач явку свого представника в судове засідання 12.03.2026 не забезпечив, відзив на позовну заяву не подав, належним чином повідомлений щодо провадження у справі, відповідно до даних довідки суду про доставку електронного листа з ухвалою суду від 17.02.2026 до його електронного кабінету (а.с. 96).
Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
Враховуючи, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представників відповідача, за наявними в ній матеріалами.
В судовому засіданні 12.03.2026 представник позивача підтримав вимоги позовної заяви з підстав викладених у позові та просив задовольнити їх у заявленому розмірі повністю, відшкодувати судові витрати понесені позивачем на правничу допомогу за доказами, які будуть подані у строки передбачені ч.8 ст 129 ГПК України.
Згідно із ст.ст. 233 ч. 6, 240 ч. 1 ГПК України у судовому засіданні 12.03.2026 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з таких підстав.
21.07.2025 позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю “Стартек Індастріс”, як постачальник, та відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю “Агрегат Агро”, як покупець, уклали договір поставки № 21-07-2025 (далі – Договір, а.с. 12-13), за умовами п. 1.1. якого постачальник зобов`язався передати у власність та виконати пусконалагоджувальні роботи, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити продукцію промислово-технічного призначення (далі – продукція) відповідно до двосторонніх специфікацій до договору, кожна з яких є невід`ємною частиною цього договору.
У Договорі його сторони погодили всі істотні умови, зокрема, домовилися про таке:
п. 2.1. – оплата за Продукцію здійснюється Покупцем у національній валюті шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника наступним чином: 
п.п.2.1.1. - 50% ціни Продукції, визначеної в Специфікаціях, підлягає сплаті до 01.08.2025 року (включно), але після підписання Сторонами цього Договору та специфікації до цього Договору; 
п.п. 2.1.2. - 50% ціни Продукції, визначеної в Специфікаціях, підлягає сплаті протягом 5 (п`яти) календарних днів після відвантаження Продукції зі складу Постачальника;
п. 3.1. – строки поставки Продукції вказується у специфікаціях до цього договору. Допускається дострокова поставка продукції;
п. 3.3. – датою поставки продукції є дата відмітки у видатковій накладній на Продукцію;
п. 6.2. – у разі несвоєчасної оплати Покупцем Продукції в строки, погоджені Сторонами, Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період затримки оплати, від ціни неоплаченої (несвоєчасно оплаченої) продукції за кожен день порушення строків платежу; 
п. 6.3. – у разі порушення Покупцем строків оплати, зазначених у п. 2.1. цього Договору, більш ніж на 10 (десять) календарних днів, «Покупець» сплачує «Продавцю» штраф у розмірі 10% від суми заборгованості;
п.9.1. – договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення дійсними печатками сторін та діє до 31.12.2025, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами прийнятих на себе а цим договором зобов`язань. 
Договір підписаний представниками обох сторін, їх підписи посвідчені їхніми печатками.
21.07.2025 року сторонами погоджено специфікацію №1 (а.с. 14) на поставку продукції - Верстат оптоволоконний лазерної різки металу S-Laser F1530 3кВт Maxphotonics (комплектація:робоче поле 1500*3000мм; лазерне джерело Maxphotonics 3000 Ват; лазерна головка ВОСІ; чиллер; витяжний вентилятор; стабілізатор) в кількості 1 шт. за ціною 1478400 грн з ПДВ.; у строк – 5 календарних днів з моменту надходження передоплати згідно п. 2.1.1 Договору; умови оплати відповідно до умов п. 2.1. Договору.
21.07.2025 позивач виставив відповідачу рахунок на оплату №86 (а.с. 15) на суму 1478400 грн.
Із видаткової накладної № 90 від 05.08.2025 на суму 1478400 грн. (а.с. 17), відповідної товарно-транспортної накладної № 90 від 05.08.2025(а.с. 16), податкових накладних:№ 31/1 від 30.07.2025, №3/1від 05.08.2025 (а.с. 19,21), акту проведення пуско-налагоджувальних робіт та введення в експлуатацію (а.с. 18) вбачається, що за замовленням відповідача позивач поставив відповідачу продукцію – Верстат оптоволоконний лазерної різки металу S-Laser F1530 3кВт Maxphotonics, здійснив проведення пуско-налагоджувальних робіт на ньому за Договором на загальну суму 1478400 грн., який відповідач отримав без зауважень, погодив у видатковій накладній, однак, оплатив частково на суму 769200 грн. (платіжна інструкція №1906 від 30.07.2025 на суму 739200 грн+ платіжна інструкція №2926 від 17.10.2025 на суму 30000грн) (а.с.23-24). 
За розрахунком позивача відповідач отриману продукцію на суму 709200 грн. в порушення умов Договору не оплатив.
У зв`язку з нездійсненням відповідачем у встановлений Договором строк оплати за поставлену продукцію, 29.09.2025 позивач звертався до відповідача з претензією (а.с. 25-26, докази направлення а.с. 27), 10.11.2025 з досудовою вимогою (а.с. 29-30, докази направлення а.с. 31), в яких вимагав сплатити заборгованість у розмірі 709200 грн та нараховані пеню, штраф, інфляційні втрати, 3% річних, повідомив, що у разі несплати, ініціюватиме спір в судовому порядку. Претензії позивача отримана відповідачем відповідно 30.09.2025,13.11.2025 (а.с. 28, 32), однак, залишені без відповіді та реагування, що стало причиною звернення позивача до Господарського суду Черкаської області з даним позовом.
Також за порушення строків оплати товару позивач нарахував до стягнення: 64926 грн. 74 коп. пені, 73920 грн. штрафу, 7117 грн. 56 коп. інфляційних втрат, 6283 грн. 24 коп. 3% річних, що також складають предмет даного спору.
Отже, спірні правовідносини сторін виникли із договору поставки № 21-07-2025 від 21.07.2025, вимоги позивача витікають із суті прав та обов`язків сторін за цим договором.
Спірні правовідносини сторін за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань поставки, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості поставки - параграфом 3 глави 54 ЦК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір – розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, забезпечення виконання зобов`язання у виді поруки параграфом 3 глави 49, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України.
Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.
Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Норми глави 16 розділу IV книги І ЦК України врегульовують загальні положення про правочини, правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону.
Розділ I книги 5 ЦК України врегульовує загальні положення про зобов`язання, зокрема:
зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509);
сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (ч.ч. 1, 3 ст. 510);
одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525);
зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526);
якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530);
зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 598);
зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599);
порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610);
у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611);
особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч.ч. 1, 2 ст. 614);
у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється (ст. 615).
Розділ IІ книги 5 ЦК України врегульовує загальні положення про договір, зокрема:
договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626);
відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627);
зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628);
договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629);
договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638).
Главою 54 врегульовано загальні положення купівлі-продажу, поставки, зокрема:
за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 655);
покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч.1 ст. 692);
за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.ч.1, 2 ст. 712).
З огляду на викладені обставини справи і наведені норми законодавства суд вбачає, що 21.07.2025 сторонами укладено договір поставки №21-07-2025 щодо купівлі Верстату оптоволоконного лазерної різки металу S-Laser F1530 3кВт Maxphotonics та виконання його пусконалагоджувальних робіт, який фактично виконувався сторонам.
У п. 2.1. Договору сторони погодили, що оплата за Продукцію здійснюється Покупцем у національній валюті шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника наступним чином: п.п.2.1.1. - 50% ціни Продукції, визначеної в Специфікаціях, підлягає сплаті до 01.08.2025 року (включно), але після підписання Сторонами цього Договору та специфікації до цього Договору; п.п. 2.1.2. - 50% ціни Продукції, визначеної в Специфікаціях, підлягає сплаті протягом 5 (п`яти) календарних днів після відвантаження Продукції зі складу Постачальника.
Відповідач платіжною інструкцією №1906 від 30.07.2025 року на виконання п. 2.2.1 договору, специфікації №1 від 21.07.2025, оплатив 50% ціни замовленої продукції на суму 739200 грн. 
05.08.2025 продукція за Договором була отримана відповідачем на суму 1478400 грн. без зауважень, що підтверджується підписами представників відповідача, завіреними печатками відповідача на видатковій накладній № 90 та підтверджено даними товарно-транспортної накладної № 90 від 05.08.2025, погоджено пусконалагоджувальні роботи здійснені на ньому позивачем.
Разом з тим, відповідач в погоджені п.п. 2.1.2. Договору строки оплату не здійснив, лише 17.10.2025 сплатив позивачу платіжною інструкцією №2926 30000 грн, решту вартості отриманої продукції у розмірі 709200 грн. в погоджені сторонами строки не оплатив.
Оскільки матеріалами справи підтверджено факт порушення відповідачем свого зобов`язання зі сплати вартості поставленої позивачем продукції у позивача виникло право вимагати з відповідача примусового виконання простроченого грошового зобов`язання в натурі щодо сплати заборгованості у розмірі 709200 грн., які позивачем доведені належними, достатніми та допустимими доказами, тому зазначена сума боргу підлягає стягненню в судовому порядку.
У зв`язку з простроченням сплати основного грошового зобов`язання позивачем також заявлено до стягнення з відповідача:
на суму боргу 739200 грн. на підставі п. 6.2 Договору пені в сумі 41435 грн. 70 коп. нарахованої за період з 12.08.2025 по 16.10.2025; на підставі п. 6.3 Договору штрафу в сумі 73920грн., на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 4009 грн.91 коп. 3% річних нарахованих за період з 12.08.2025 по 16.10.2025; 734 грн. 76 коп інфляційних втрат нарахованих за період серпня-жовтня 2025;
на суму боргу 709200 грн. на підставі п. 6.2 Договору пені в сумі 23491 грн.04 коп. нарахованої за період з 17.10.2025 по 24.11.2025; на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 2273 грн. 33 коп. 3% річних нарахованих за період з 17.10.2025 по 24.11.2025; 6382грн. 80 коп інфляційних втрат нарахованих за період жовтня-листопада 2025.
Пунктами 6.2., 6.3. Договору сторони погодили, що у разі несвоєчасної оплати Покупцем Продукції в строки, погоджені Сторонами, Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період затримки оплати, від ціни неоплаченої (несвоєчасно оплаченої) продукції за кожен день порушення строків платежу; у разі порушення Покупцем строків оплати, зазначених у п. 2.1. цього Договору, більш ніж на 10 (десять) календарних днів, «Покупець» сплачує «Продавцю» штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.
Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
При вирішенні спору в частині стягнення спірних сум 3 % річних, інфляційних втрат суд керується приписами статей 536, 625 ЦК України, їх розрахунок позивачем методологічно і арифметично проведено правильно, тому вимогу позивача в цій частині суд визнає обґрунтованою.
Відповідно до ст. 610, ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України: порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання; у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Виконання зобов`язання, згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України, може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. 
Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
При вирішенні спору в частині стягнення спірних сум пені, штрафу, 3 % річних, інфляційних втрат суд керується приписами статей 536, 549 - 552, 610-612, 614, 625 ЦК України, Законом України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань”, п.п. 6.2., 6.3. Договору, їх розрахунки позивачем методологічно і арифметично проведено правильно, судом перевірено судом перевірені із застосуванням калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій в ІПС LIGA 360, з урахуванням методики розрахунку, доведеної судам листом Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р і рекомендацій викладених в п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 07.12.2013 № 14, спірні суми пені, штрафу, 3% річних, інфляційних втрат, нараховані відповідно до умов Договору, на фактичну суму боргу, їх суд вважає правильними. Відтак вимоги позивача і в цій частині суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у обрахованих позивачем розмірах. 
Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:
учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);
належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);
обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);
достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);
наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);
учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);
суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відтак, з огляду на встановлені обставини справи та викладені норми законодавства, суд позов визнає обґрунтованим доказаним і задовольняє його повністю з наведених вище підстав. 
На підставі статті 129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 10337 грн 37 коп. 
Керуючись ст.ст. 129, 231, ст.ст. 236-240, 255, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрегат Агро”, ідентифікаційний код юридичної особи 45022815, місцезнаходження: 18005, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Гуржіївська, буд. 31, офіс 404, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Стартек Індастріс”, ідентифікаційний код юридичної особи 40326579, місцезнаходження: 03194, м. Київ, бульв Руденка Миколи, буд. 14-Д, офіс 610 – 709200 грн боргу, 64926 грн. 74 коп. пені, 73920 грн. штрафу, 7117 грн. 56 коп. інфляційних втрат, 6283 грн. 24 коп 3% річних, 10337 грн 37 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 24.04.2026.

Суддя В.М. Грачов