Справа № 604/379/26
Провадження № 2-а/604/3/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року сел. Підволочиськ
Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі 
головуючого судді Сидорак Г.Б.,
за участю секретаря судового засідання Феньо О.В.,
розглянувши в режимі віоеоконференції адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,- 

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 , адвокат адвокат Борова Л.В., звернулася до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 про адміністративне правопорушення №5/630 від 17 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. Обгрунтовуючи заявлені вимоги представник позивача зазначає, що постановою №5/630 від 17 листопада 2025 року ОСОБА_1 , було притягнено до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн. Із винесеною постановою позивач не погоджується та вважає її винесеною неправомірно, оскільки порушено порядок притягнення до адміністративної відповідальності, факт вчинення адміністративного правопорушення не доведено, у протоколі відсутній підпис позивача з його ознайомленням. У зв`язку із наведеними оскаржувану постанову просить скасувати, а справу про притягнення ОСОБА_1 , до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП - закрити.
Ухвалою судді від 31 березня 2026 року забезпечено позов у цій справі.
Ухвалою судді від 01 квітня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Позивач ОСОБА_1 , в судове засідання не з`явився. Його представник, адвокат Борова Л.В. в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити.
Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, до суду не прибули, відзивів не подали.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
У ст. 46 КАС України зазначено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.
Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень.
Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
З аналізу частин першої та другої статті 286 КАС України вбачається, що відповідачем у справах з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності є суб`єкт владних повноважень, який прийняв це рішення.
Так, позивач, окрім суб`єкта владних повноважень, який постановив оскаржувану постанову – ІНФОРМАЦІЯ_1 , залучив до участі у справі як співвідповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
Зі змісту наведених положень процесуального законодавства вбачається, що належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.
Тобто у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, оскільки не є учасником спірних правовідносин, то підстави для задоволення такого позову відсутні (Постанова ВС КАС від 21 грудня 2018 року по справі №803/1252/17, адміністративне провадження №К/9901/50685/18).
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Верховний Суд підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (схожі за змістом висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/17792/17). Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем.
Заявлення позивачем вимог у справі до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у позові.
Відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Під час судового розгляду представник позивача наполягала на тому, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) є належним відповідачем у справі.
Як вбачається із матеріалів справи, представник позивача зазначила відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), однак ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) жодної постанови щодо позивача не складено, а належним відповідачем у справі є ІНФОРМАЦІЯ_3 , який розташований у АДРЕСА_1 .
Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що адміністративний позов було пред`явлено до неналежного відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), позивачем в ході розгляду справи не було заявлено про відмову від позову до цього відповідача та зміну підсудності, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на їх пред`явлення до неналежного відповідача.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд своєї справи судом, встановленим законом. Це означає, що суд, який розглядає спір, має бути створений відповідно до закону та діяти в межах визначених повноважень.
Поняття «суд, встановлений законом» охоплює, зокрема, дотримання правил юрисдикції та підсудності. ЄСПЛ неодноразово наголошував: право на суд, встановлений законом, означає, що відповідний орган повинен мати компетенцію вирішувати питання, які належать до його повноважень, і діяти на основі принципу верховенства права (рішення у справі «Белілос проти Швейцарії», 29.04.1988; доповідь у справі «Занд проти Австрії», 12.10.1978).
Варто вказати на те, що інші доводи позивача не підлягають оцінці судом у цьому провадженні, оскільки, позов пред`явлений до неналежного відповідача, а тому і законність дій може бути перевірена лише за місцем знаходження належного відповідача.
Судом встановлено, що місцем реєстрації позивача є АДРЕСА_1 , відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_3 також розташований у АДРЕСА_1 .
Позивач, залучивши як відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), скористався правом вибору територіальної підсудності - за місцезнаходженням одного з відповідачів.
Відповідно до ч. 1 ст. 25 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Таким чином, ця справа територіально не підсудна Підволочиському районному суду Тернопільської області.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
За даних обставин вважаю за необхідне передати справу за територіальною підсудністю за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивача та місцезнаходженням відповідача, тобто до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.
Спори між адміністративними судами про підсудність не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, якому вона надіслана (стаття 30 КАС України).
Керуючись ст.ст. 5,25, 29, 46,48, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.
У справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення постановити ухвалу та адміністративну справу №604/379/26 передати за підсудністю до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (46002, м. Тернопіль, вул. Котляревського, 34).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3 , юридична адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 .
відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 , юридична адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 .

Суддя Г.Б. Сидорак