П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/17341/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Польовий О.Л. 
Суддя-доповідач: Савицька Н.В. 
23 квітня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Савицької Н.В. 
суддів: Драчук Т. О.  Томчука А.В. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , і просить:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо направлення звернення до органів Національної поліції України щодо доставлення позивача, як такого, що вчинив адміністративне правопорушення за статтею (статтями) 210 КУпАП до обласного, районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для складання протоколів про адміністративні правопорушення;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 направити до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення позивача, як такого, що вчинив адміністративне правопорушення за статтею (статтями) 210 КУпАП до обласного, районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для складання протоколів про адміністративні правопорушення, відповідно до пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.02.2026 адміністративну справу №560/17341/25 передано на розгляд до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.
Не погодившись із даним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до Хмельницького окружного адміністративного суду. Також просить здійснити розподіл судових витрат за результатами розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги, скасування ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Приймаючи ухвалу про передачу адміністративної справи до іншого суду, суд першої інстанції виходив з того, що предметом позову у цій справі є дії суб`єкта владних повноважень, пов`язані з виявленням ним обставин порушення позивачем правил військового обліку, що може свідчити про наявність складу адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП, та направлені на забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Таким чином, розгляд справи за позовом ОСОБА_1 віднесений до компетенції саме місцевого загального суду як адміністративного суду, а не окружного адміністративного суду.
Проте, з таким висновком суду не може погодитись колегія апеляційного суду, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з`ясування обставин по справі, у зв`язку з чим допустив неправильне застосування норм процесуального права.
За правилами ст.242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Перевіряючи правомірність та законність ухвали суду про передачу адміністративної справи №№560/17341/25 до іншого суду, судова колегія виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створена система адміністративних судів.
Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства, частина 1 статті 2 якого унормовує, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За змістом частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Частина 2 статті 9 КАС України визначає, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно положень пункту 3 частини 2 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Отже, до справ адміністративної юрисдикції належать публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій, крім спорів, для яких закон установив інший порядок судового вирішення.
Стосовно терміну владні управлінські функції, то зміст поняття владні полягає в наявності у суб`єкта повноважень застосовувати надану йому владу, за допомогою якої він може впливати на розвиток правовідносин, а управлінські функції - це основні напрямки діяльності органу влади, його посадової чи службової особи або іншого уповноваженого суб`єкта, спрямовані на управління діяльністю підлеглого суб`єкта.
Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Згідно пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Таким чином, з огляду на положення пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, як орган військового управління, є суб`єктом владних повноважень.
Як встановлюють положення пункту 1 частини 1 статті 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Суд першої інстанції, зробивши висновок, що предметом цього позову є дії суб`єкта владних повноважень у справі щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, вважав, що ця справа не підсудна окружному адміністративному суду і має розглядатися місцевим загальним судом як адміністративним.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі є оскарження дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо направлення звернення до органів Національної поліції України щодо доставлення позивача, як такого, що вчинив адміністративне правопорушення за статтею (статтями) 210 КУпАП до обласного, районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для складання протоколів про адміністративні правопорушення та зобов`язання відповідача направити до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення позивача, як такого, що вчинив адміністративне правопорушення за статтею (статтями) 210 КУпАП для складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Зробивши висновок про те, що ця справа предметно підсудна місцевому загальному суду як адміністративному, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що місцевий суд позбавлений можливості ухвалити рішення по суті заявлених у цій справі позовних вимог, адже спори, які мають розглядатися у порядку статті 286 КАС України стосуються оскарження рішень, дій або бездіяльності у справах про адміністративні правопорушення.
Варто зазначити, що главою 11 КАС України визначені «Особливості позовного провадження в окремих категоріях справ». А параграфом 2 вищевказаної глави регламентований розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ.
Так, колегія суддів зауважує, частина 1 статті 286 КАС України визначає, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами, як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Звертаючись до приписів частини 2 статті 286 КАС України, колегія суддів також зауважує, що позовна заява щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подана протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Частина 3 вказаної статті унормовує, що за наслідком розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень усправах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Отже, з наведеного правового регулювання випливає, що до місцевого загального суду, як адміністративного суду можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Однак, за встановлених обставин справи, зважаючи на предмет позову, слід констатувати, що відсутній факт наявності адміністративної справи відносно позивача, або факт прийняття суб`єктом владних повноважень рішення у справі про адміністративне правопорушення стосовно апелянта, зокрема постанови про притягнення до адміністративної відповідальності або накладення адміністративного штрафу, правомірність якого може бути переглянута за особливостями провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначеними статтею 286 КАС України.
Відповідно до частини 2 статті 20 КАС України окружним адміністративним судам предметно підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною 1 цієї статті.
Статтею 245 КАС України передбачено повноваження суду при вирішення справ, зокрема частиною другою пунктом 3 визначено визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.
Отже, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження, розглядаються окружними адміністративними судами.
Таким чином, аналізуючи наведені норми права та враховуючи предмет позовних вимог у цій справі, колегія суддів приходить до висновку, що вказаний спір предметно підсудний Хмельницькому окружному адміністративному суду, а не місцевому загальному суду як адміністративному суду, як визначив суд першої інстанції.
Щодо розподілу судових витрат за наслідками розгляду апеляційної скарги позивача на ухвалу суду першої інстанції, судова колегія зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч.2 ст.139 КАС України).
Згідно з ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
З наведеного слідує, що стягнення судового збору, як складової судових витрат, з суб`єкта владних повноважень на користь позивача передбачено лише при задоволенні/частковому задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, тобто за результатами вирішення справи по суті позовних вимог, при цьому процесуальним законом не передбачено проведення розподілу судових витрат при оскарженні ухвал суду першої інстанції з подальшим їх скасуванням.
Таким чином, судова колегія дійшла висновку про відмову у задоволенні вимоги апеляційної скарги в частині розподілу судових витрат за результатами розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до обмеження права позивача у доступі до правосуддя, а тому наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243, 308,311,320,322,325,328 КАС України, суд,- 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - скасувати.
Справу направити до Хмельницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Савицька Н.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Драчук Т. О.    Томчук А.В.