Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 року Справа № 520/24832/25 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садової М. І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду в місті Харкові адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Північно-Східного міжрегіональне управління Державної служби з питань праці про визнання протиправними і скасування постанов,

у с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому з урахуванням уточнених вимог просить:
- визнати протиправною і скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 14.03.2025 №21-ДПС;
- визнати протиправною і скасувати постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 28.03.2025 №26-ДПС;
- вирішити питання розподілу судових витрат.
В обґрунтування позову покликається на те, що позивач був неналежним чином повідомлений про розгляд справи в порядку адміністративного провадження. Запорошення про розгляд справи здійснено на поштову адресу, яка не має жодного відношення до позивача. Окрім цього вказаної адреси не існує, адже вказано « АДРЕСА_1 », хоч вірна адреса « АДРЕСА_2 ». Така адреса є фактичним місцем проживання позивача як внутрішньо переміщеної особи, а зареєстроване місце проживання позивача « АДРЕСА_3 ». Отже позивач не отримував запрошення від відповідача стосовно розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання. Просить позов задовольнити. У відповідності до ст. 139 КАС України здійснити розподіл судових витрат.
Відповідачем подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що на адресу відповідача 12 лютого 2025 року за вх.№2486/ПНС/1-25 надійшов акт фактичної перевірки Головного управління ДПС у Харківській області від 30.01.2025 року №4449/20/30/РРО/ НОМЕР_1 відносно ФОП ОСОБА_1 . Перевіркою встановлено факт порушення статті 24 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП України) в частині допуску до роботи в господарський об`єкт за адресою: АДРЕСА_4 , працівника на посаду продавця ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка під час контрольної закупки виконувала функції продавця в господарському об`єкті де здійснює свою діяльність ФОП ОСОБА_1 , без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до наданих пояснень найманим працівником ОСОБА_3 від 24.01.2025 зазначається наступне, що вона працює на ФОП ОСОБА_1 на посаді продавця з листопада 2024 року. Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України, визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі – Порядок 509). Відповідно до Порядку №509 суб`єкту господарювання було направлено письмове повідомлення про дату одержання уповноваженою посадовою особою акту перевірки ДПС №ПНС/2/2467-25 від 13.02.2025 рекомендованим листом (поштове відправлення 0601112853123). Однак, вказаний лист повернувся на адресу Відповідача з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Листом Міжрегіонального управління № ПНС/2/3253-25 від 27.02.2025 запропоновано ФОП ОСОБА_1 , прийняти участь в розгляді матеріалів та акту Головного управління ДПС у Харківській області від 30.01.2025 № 4449/20/30/РРО/ НОМЕР_1 , розгляд якого призначено на 06.03.2025 о 12 год. 00 хв. Про що Позивачу було направлено рекомендований лист, поштове відправлення 0601118191270, який також повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Суб`єкт господарювання на визначену листом дату до Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, не з`явився. За результатами розгляду справи про накладення штрафу на підставі акту фактичної перевірки ГУ ДПС у Харківській області від 31.01.2025 р. №4449/20/30/ РРО/ НОМЕР_1 постановою про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №21-ДПС від 14.03.2025 на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 80000,00 грн. за порушення вимог статті 24 КЗпП України, щодо допущення працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця. Постанову № 21-ДПС від 14.03.2025 направлено Позивачу поштовим відправленням 0601124174647 17 березня 2025 – лист повернуто на адресу Міжрегіонального управління з відміткою «за закінченням терміну зберігання». На адресу Міжрегіонального управління 24 лютого 2025 року за вх.№3138/ ПНС/1-25 надійшов акт фактичної перевірки Головного управління ДПС у Харківській області від 14.02.2025 №6761/20/30/РРО/ НОМЕР_1 відносно ФОП ОСОБА_1 . Перевіркою встановлено факт порушення статті 24 КЗпП України в частині допуску до роботи в господарський кіоск « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_5 , працівника на посаду продавця ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка здійснювала розрахунки за товар, що належить ФОП ОСОБА_1 , без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до наданих пояснень найманого працівника ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.02.2025 зазначається наступне, що вона працює на ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) на посаді продавця з 01.02.2025. Листом відповідача № ПНС/2/3818-25 від 10.03.2025 року запропоновано ФОП ОСОБА_1 прийняти участь в розгляді матеріалів та акту Головного управління ДПС у Харківській області від 14.02.2025 № 6761/20/30/ РРО/ НОМЕР_1 , розгляд якого призначено на 20.03.2025 о 11 год. 00 хв. (поштове відправлення 0601121552500) - повернуто на адресу Міжрегіонального управління з відміткою «за закінченням терміну зберігання». На визначену листом дату суб`єкт господарювання не з`явився, письмові пояснення чи заперечення до Міжрегіонального управління не надходили. За результатами розгляду справи про накладення штрафу на підставі акту фактичної перевірки ГУ ДПС у Харківській області від 14.02.2025 №6761/20/30/ РРО/ НОМЕР_1 постановою про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №26-ДПС від 28.03.2025 на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 240000,00 грн за порушення вимог статті 24 КЗпП України, щодо допущення працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця. Постанову № 26-ДПС від 28.03.2025 направлено ФОП ОСОБА_1 поштовим відправленням 0505281222060 16 квітня 2025 року – лист повернуто на адресу Міжрегіонального управління з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Порядком 509 не передбачено участі суб`єкта господарювання або його представника під час розгляду постанови про накладення штрафу. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.02.2024 у справі №280/2236/21. Незважаючи на відсутність обов`язку повідомляти суб`єкта господарювання про дату, час та місце розгляду справи про накладення штрафу Відповідач, щоб не порушити конституційні права Позивача, повідомляв останнього про стан розгляду його справи, про що свідчать поштові відправлення на адресу ФОП ОСОБА_1 . Однак, всі вказані листи повернулися на адресу Міжрегіонального управління з відміткою «за закінченням терміну зберігання». У постанові від 09 жовтня 2018 року у справі № 820/1864/17 Верховний Суд також наголосив, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів, як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків. Неотримання листів, як і прийнятого рішення щодо позивача у зв`язку з поверненням цих документів через закінчення строку зберігання, не свідчить про відсутність такого документа, а лише підтверджує наявність пасивної поведінки ФОП ОСОБА_1 у питанні отримання поштового відправлення. З урахуванням наведеного, просить у позові відмовити. 
Позивачем подано до суду відповідь на відзив, який містить пояснення щодо неповідомлення його про розгляд спри про притягнення його до відповідності. Просить позов задовольнити.
Відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив. Наводить пояснення, які є аналогічними змісту обставини викладених у відзиві на позов. Просить у позові відмовити. 
Ухвалою суду від 22.09.2025 адміністративний позов залишено без руху для усунення недоліків, які викладенні у мотивувальні частині цієї ухвали. 
Ухвалою суду від 06.10.2025 адміністративну справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розгляд і вирішення адміністративної справи проводиться за правилами письмового провадження на підставі матеріалів справи.
Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке. 
Суд установив, ОСОБА_1 , зареєстрований фізичною особою-підприємцем, основний вид діяльності: код КВЕД: 47.11, назва КВЕД: роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, дата державної реєстрації 19.03.2023. Дані обставини підтверджено відповіддю з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. 
Відповідачу 12 лютого 2025 року за вх.№2486/ПНС/1-25 надійшов акт фактичної перевірки Головного управління ДПС у Харківській області від 30.01.2025 №4449/20/30/РРО/ НОМЕР_1 відносно ФОП ОСОБА_1 . Перевіркою встановлено факт порушення статті 24 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП України) в частині допуску до роботи в господарський об`єкт за адресою: АДРЕСА_4 , працівника на посаду продавця ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка під час контрольної закупки виконувала функції продавця в господарському об`єкті де здійснює свою діяльність ФОП ОСОБА_1 , без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інформації про прийняття працівника ОСОБА_2 на роботу (повідомлення) на час проведення фактичної перевірки в ГУ ДПС у Харківській області відсутня. Відповідно до наданих пояснень найманим працівником ОСОБА_3 від 24.01.2025 зазначається наступне, що вона працює на ФОП ОСОБА_1 на посаді продавця з листопада 2024 року.
За результатами розгляду справи на підставі акту фактичної перевірки ГУ ДПС у Харківській області від 31.01.2025 №4449/20/30/ РРО/ НОМЕР_1 постановою відповідача про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №21-ДПС від 14.03.2025 на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 80000,00 грн за порушення вимог статті 24 КЗпП України, щодо допущення працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця. 
Відповідачу 24 лютого 2025 року за вх.№3138/ ПНС/1-25 надійшов акт фактичної перевірки Головного управління ДПС у Харківській області від 14.02.2025 №6761/20/30/РРО/ НОМЕР_1 відносно ФОП ОСОБА_1 . Перевіркою встановлено факт порушення статті 24 КЗпП України в частині допуску до роботи в господарський кіоск « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_5 , працівника на посаду продавця ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка здійснювала розрахунки за товар, що належить ФОП ОСОБА_1 , без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до наданих пояснень найманого працівника ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначається, що вона працює на ФОП ОСОБА_1 на посаді продавця з 01.02.2025.
За результатами розгляду справи про накладення штрафу на підставі акту фактичної перевірки ГУ ДПС у Харківській області від 14.02.2025 №6761/20/30/ РРО/ НОМЕР_1 постановою відповідача про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення №26-ДПС від 28.03.2025 на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 240000,00 грн за порушення вимог статті 24 КЗпП України, щодо допущення працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця.
Позивач наводить доводи про протиправність таких постанов суб`єкта владних повноважень, у зв`язку із чим такі підлягають скасування, а тому звернувся до суду за захистом свого порушеного права.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах охорони праці, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Згідно з п. 7 цього Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), у разі вчинення порушення, передбаченого абзацом другим цієї частини, повторно протягом двох років з дня виявлення порушення - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.
Таким чином, необхідною умовою для накладення штрафу на юридичних осіб, які використовують найману працю, є, зокрема, фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).
Відповідно до ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Статтею 265 КЗпП України передбачена відповідальність за порушення законодавства про працю.
Таким чином, правовою підставою для прийняття постанови про накладення штрафу є, зокрема, встановлення факту допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про охорону праці" працівник - це особа, яка працює на підприємстві, в організації, установі та виконує обов`язки або функції згідно з трудовим договором (контрактом).
За правилами ст. 21 КЗпП України трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.
Факт допуску особи до роботи без оформлення трудового договору повинен бути підтверджений достатнім обсягом доказів, що характеризують відносини особи та суб`єкта господарювання, який його наймає, як трудові, від таких осіб повинно бути відібрано пояснення.
Верховний Суд у постанові від 05 жовтня 2020 року у справі №560/407/19 вказав, що відповідальність настає в разі, якщо особа виконує певні роботи чи здійснює окремі повноваження з відома, за дорученням та в інтересах, зокрема, фізичної особи-підприємця. При цьому, має бути встановлений факт використання фізичною особою-підприємцем найманої праці.
Згідно з п. 2 Порядку №509 штрафи накладаються на підставі, зокрема, акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.
У акті, складеному за наслідками перевірки, повинні фіксуватись лише ті порушення, які достеменно підтверджені доказами (документами, поясненнями тощо) у обсязі, що дозволяє беззаперечно стверджувати про виявлені факти. При цьому, такі докази не мають носити суперечливий характер, допускати неоднозначне тлумачення.
Важливість відображення (фіксації) у акті, складеному за наслідками проведеної уповноваженим органом перевірки, достовірної і повної інформації обумовлено тим, що такий документ є підставою для застосування фінансових санкцій та становить основну частину доказової бази при розгляді справи про накладення штрафу.
Отже, контролюючий орган, під час здійснення фактичної перевірки в межах наданої компетенції, зобов`язаний був перевірити і з`ясувати усі обставини, які охоплювались предметом перевірки, зокрема, в частині факту допуску працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту), а також підтвердити такі належними та допустимими доказами.
У даному випадку, підставою притягнення до відповідальності позивача стало встановлення факту допущення до роботи двох працівників без укладення трудового договору, оформлення наказу чи розпорядження власника або уповноваженого ним органу, чим порушено вимоги ст. 24 КЗпП України.
Відповідачем надано акти фактичної перевірки суб`єкта господарювання щодо дотримання податкового законодавства від 30.01.2025 та від 14.02.2025.
Так під час проведення перевірки з питань дотримання вимог Податкового кодексу України Головним управлінням ДПС у Харківській області 30.01.2025 у ході перевірки, зокрема, установлено, що позивачем допущено до роботи в господарському об`єкті за адресою – АДРЕСА_4 працівника ОСОБА_2 на посаді продавця. Згідно з пояснень працює у ФОП ОСОБА_1 з листопада 2024 року, без оформлення трудового договору, наказу та повідомлення про прийняття працівника на роботу, ОСОБА_2 здійснювала розрахунки за товари, що належать ФОН ОСОБА_1 . Дані обставини підтверджено актом ГУ ДПС у Харківській області від 30.01.2025 №4449/20180/РРО/ НОМЕР_1 .
14.02.2025 під час проведення перевірки з питань дотримання вимог Податкового кодексу України Головним управлінням ДПС у Харківській області 30.01.2025 у ході перевірки, зокрема, установлено, що позивачем допущено до роботи в господарському об`єкті за адресою – АДРЕСА_5 працівника ОСОБА_4 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та без повідомлення центральний орган виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку установленому КМУ, а саме трудові взаємовідносини не оформлені належним чином. 
Окрім того, додатково з актів перевірки вбачається, що перед початком перевірки перевіряючими посадовими ДПС проведено контрольну розрахункову операцію, здійснену саме продавщицями, що також підтверджує факт виконання останніми трудових обов`язків продавця. При цьому, ГУ ДПС у Харківській області не підтверджено відповідні обставини жодними належними та допустимими доказами.
Будь-яких інших доказів виконання особами на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 трудових обов`язків у суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 за вказаними вище адресами відповідачем, окрім як їх пояснень, які зафіксовані у актах контролюючого органу, не подано. 
Натомість, відповідач приймаючи оскаржувані постанови, належно не перевірив висновків податкового органу, викладених в актах податкового органу та не з`ясував усіх обставин, що виникли. Зокрема, не встановлено, чи справді згадані особи залучалися позивачем до роботи з метою здійснення господарської діяльності.
Позивач наводить доводи про те, що його не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про накладення штрафу.
Натомість суб`єкт владних повноважень наводить пояснення про те, що позивача було належним чином повідомлено про дату отримання актів податкового органу та про дату, час та місце розгляду справи щодо накладення на суб`єкта господарювання штрафу за порушення законодавства про працю. 
Щодо наведених доводів сторін, суд прийшов наступного.
Згідно з ч. 4 ст. 265 КЗпП України штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України “Про зайнятість населення” визначається Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 17.07.2013 (далі - Порядок № 509).
Пунктом 2 Порядку № 509 визначено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).
Згідно з п. 2 Порядку №509 штрафи накладаються на підставі, зокрема, акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.
Пунктом 3 Порядку №509 визначено, що справа про накладення штрафу розглядається у 45-тиденний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абз.3-7 п. 2 цього Порядку.
Про дату одержання документів, зазначених в абз. 3-7 п.2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Відповідно до п. 4 Порядку №509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу. 
За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абз.3-7 п.2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.
Верховний Суд у постанові від 12.02.2024 у справі №280/2236/21 дійшов наступних висновків: «За приписами пункту 3 Порядку №509 справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах 3 - 7 пункту 2 цього Порядку. Про дату одержання документів, зазначених в абзацах 3-7 пункту 2 цього Порядку уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. Своєю чергою, пункти 6, 7 Порядку №509 з вимогами про необхідність повідомлення суб`єкта господарювання про дату, час та місце розгляду справи про накладення штрафу, були виключені станом на дату прийняття спірної постанови на виконання положень постанови Кабінету Міністрів України №823. Тобто, Порядок №509 у редакції, чинній на момент спірних правовідносин, не визначав обов`язок відповідача завчасно повідомляти суб`єкта господарювання про розгляд справи про притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, передбаченої частини другої статті 265 Кодексу Законів про працю України».
З огляду на викладену правову позицію Верховного Суду та положення Порядку №509, відповідач наводить доводи про те, що обов`язок відповідача завчасно повідомляти суб`єкта господарювання про розгляд справи про притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, передбаченої частини другої статті 265 Кодексу Законів про працю України, не передбачено. 
Попри те, незважаючи на наведене вище відповідач наводить аргумент про те, що здійснював повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджено:- поштовим відправленням 0601118191270 – лист №ПНС/2/3253-25 від 27.02.2025 запрошення прийняти участь в розгляді матеріалів та акту Головного управління ДПС у Харківській області від 30.01.2025 № 4449/20/30/РРО/3288108835; - поштове відправлення 0601121552500 – лист №ПНС/2/3068-25 від 25.02.2025 запрошення прийняти участь в розгляді матеріалів та акту Головного управління ДПС у Харківській області від 14.02.2025 №6761/20/30/РРО/3288108835. Однак, всі вказані листи повернулися на адресу Міжрегіонального управління з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
У постанові Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 813/3415/18 викладена правова позиція: “ Відповідно до п. 9 ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. Насамперед, Суд звертає увагу на те, що штраф у розмірі 223380 грн, який було застосовано до позивача, є суттєвим. Така санкція співмірна з покараннями за злочини. 34. Особі, до якої застосовуються такі суттєві санкції відповідальності, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в засіданні, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо”.
Суд установив, відповідач повідомив позивача про отримання письмового повідомлення про дату одержання уповноваженою посадовою особою:
- акту перевірки ДПС від 30.01.2025 № 4449/20/30/РРО/3288108835. Поштове відправлення 0601112853123 – лист №ПНС/2/2467-25 від 13.02.2025;
- акту перевірки ДПС від 14.02.2025 №6761/20/30/РРО/ НОМЕР_1 . Поштове відправлення 0601116923410 – лист №ПНС/2/3068-25 від 25.02.2025.
Листи відповідача містили відомості про можливість надання позивачем зауважень, заперечень до акту перевірки. 
Такі повідомлення направлено за допомогою поштового зв`язку «Укрпошта» на адресу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 – АДРЕСА_6 . Такі дані підтверджено листами відповідача від 13.02.2025 та від 25.02.2025, списками рекомендованих листів за цей день відповідача, довідками поштового зв`язку «Укрпошта» про причини повернення/досилання «за закінченням терміну зберігання».
Аналогічні обставини установлено судом щодо запрошень суб`єкта владних повноважень адресованих позивачу взяти участь у розгляду актів перевірки ДПС.
Позивач наводить дані про те, що такої поштової адреси не існує та така не є його місцезнаходженням як фізичної особи-підприємця.
Натомість відповідач зазначає, що така поштова адреса ФОП ОСОБА_1 відповідає його місцезнаходженню, згідно з даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.
Суд установив, ОСОБА_1 , зареєстрований фізичною особою-підприємцем, місцезнаходження – АДРЕСА_7 . Дані обставини підтверджено відповіддю з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. 
Отже поштова адреса позивача на яку направлено вказані вище листи відповідачем не відповідає місцезнаходженню позивача, згідно з даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань
ОСОБА_1 як фізична особа зареєстрований за адресою – АДРЕСА_3 . ОСОБА_1 як фізична особа взята на обліку внутрішньо переміщеної особи та фактичне місце проживання – АДРЕСА_7 . Дані обставини підтверджено довідкою від 20.08.2018 № 0000600041.
Відповідно до п. 9 ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Насамперед, суд звертає увагу на те, що загальний розмір штрафу за оспорюваними постановами є суттєвим.
Особі, до якої застосовуються такі суттєві санкції відповідальності, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в засіданні, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.11.2023 у справі №520/1951/2020.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 закону України «Про адміністративну процедуру» розкрито поняття принципу «гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні»: особа має право бути заслуханою адміністративним органом, надавши пояснення та/або заперечення у визначеній законом формі до прийняття адміністративного акта, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи; адміністративний орган зобов`язаний здійснювати інформування та консультування учасників адміністративного провадження з питань, що стосуються адміністративного провадження, а також щодо змісту їхніх прав та обов`язків; особа має право у передбаченому законом порядку витребовувати та/або надавати документи, а також інші докази, що стосуються обставин адміністративної справи.
З огляду на викладене вище суд критично оцінює доводи сторони відповідача про належне повідомлення позивача про отримання ним актів перевірки проведеної органом ДПС, що унеможливило реалізацію права на подання позивачем до відповідача своїх зауважень, заперечень до актів перевірки у межах строку розгляду справи про накладення штрафу передбаченого Порядок №509, про що також зазначав відповідач у своїх листах, тобто на гарантоване право особи на участь в адміністративному провадженні, навіть шляхом подання своїх зауважень, пояснень. 
У зв`язку із наведеним суд критично оцінює доводи відповідача про повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду актів податкової перевірки ДПС, що здійснено суб`єктом владних повноважень для реалізації процесуальних прав позивача. 
Покликання відповідача на правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 820/1864/17 та від 23.05.2022 у справі № 810/3116/18 є необґрунтованими, з огляду на те, що такі висновки не є релевантними до даної справи, адже спір виник у сфері податкових правовідносин, щодо оскарження податкового повідомлення-рішення, отже, постановлені за інших фактичних обставин.
Таким чином, відповідачем не доведено вчинення позивачем порушення трудового законодавства, відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, у зв`язку з чим оспорювані постанови є протиправними, а відтак суд дійшов висновку про їх скасування.
Будь-яких інших фактичних даних, які б мали значення для правильного вирішення справи судом не установлено. 
У контексті оцінки інших доводів сторін, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Враховуючи положення частин 1, 2 статті 77, 90 КАС України, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає, що, заявлені позовні вимоги необхідно задовольнити.
У відповідності до ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 3200,00 грн.
Керуючись статтями 241-246, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
у х в а л и в :

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Північно-Східного міжрегіональне управління Державної служби з питань праці про визнання протиправними і скасування постанов – задовольнити.
Визнати протиправною і скасувати постанову Північно-Східного міжрегіональне управління Державної служби з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 14.03.2025 №21-ДПС стосовно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
Визнати протиправною і скасувати постанову Північно-Східного міжрегіональне управління Державної служби з питань праці про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 28.03.2025 №26-ДПС стосовно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Північно-Східного міжрегіональне управління Державної служби з питань праці на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у сумі 3200,00 грн. 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , місце місцезнаходження – АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
відповідач Північно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці, місцезнаходження – Полтавська область, місто Полтава, вулиця Матвійчука Юліана, будинок №119, код ЄДРПОУ 44730367.
Повне судове рішення складено та підписано суддею 03.03.2026.

Суддя  М. І. Садова