Заводський районний суд м. Запоріжжя 

Справа № 332/2602/25
Провадження № 2/332/146/26

Рішення
Іменем України

07 квітня 2026 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді:    Яцуна О.С.,
при секретарі судового засідання:  Дубачовій А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

Встановив:
У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову зазначено, що 08.07.2021 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» ОСОБА_1 було подано Заявку на отримання кредиту № 102017328, шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого останньому в SMS-повідомленні. Дана заява розташована у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті товариства.
30.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги № 09Т, згідно умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 102017328 від 08.07.2021 перейшло до позивача ТОВ «Діджи Фінанс».
ОСОБА_1 свої зобов`язання за даним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 43 625,00 грн, що позивач просить стягнути з відповідача разом із сумою сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн.
Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, через свого представника – адвоката Зачепіло З.Я., надіслав до суду відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з наступних підстав. Зазначає, що договір № 102017328 від 08.07.2021містить ознаки кредитного договору. Надана позивачем копія договору не містить підпису відповідача, не надано доказів перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача. Графік платежів та паспорт споживчого кредиту не містять підпису відповідача, а тому відповідача не було ознайомлено з умовами кредитування. Позивачем не надані суду докази ознайомлення відповідача з умовами наданого кредиту та одержання ним кредитних коштів. Позивач посилається на Правила надання грошових коштів, однак матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Правилами ознайомлювався ОСОБА_1 при укладенні договору. Правила, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані позичальником. Заявлена позивачем сума процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах договору і наданому позивачем розрахунку. Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому немає підтверджень, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем та сума відсотків, зазначені в розрахунку та довідці, є правильними. Також звертає увагу на той факт, що розмір нарахованих відсотків, значно перевищує розмір заборгованості за кредитом і на підставі Закону України «Про споживче кредитування» він має бути зменшений. Заперечує щодо суми правничої допомоги, вважає її завищеною та просить зменшити. Зауважує, що позовна заява не відповідає вимогам пунктів 6, 7, 8, 9, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.
Від представника позивача надійшли письмові пояснення, що за своїми доводами в узагальненні, аналогічні наведеним у позові. Зазначено, що відзив на позовну заяву подано з порушенням норм цивільного законодавства.
Ухвалою суду від 04.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.
Ухвалою суду від 28.01.2026 витребувані докази, необхідні для повного та всебічного розгляду справи. Вимоги ухвали виконані 11.02.2026.
Від представника позивача в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити.
Від представника відповідача – адвоката Зачепіло З.Я., в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі сторони відповідача, просять відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, врахувавши позицію, викладену у відзиві.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши повно, всебічно та об`єктивно всі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, виходячи з вимог чинного законодавства, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом в ході розгляду справи встановлено та документально підтверджено, що 08.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем був укладений Договір про споживчий кредит № 102017328(т. 1 а.с. 18-21).
Згідно п. 1.1. Договору, Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. Договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. Договору, а Позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.
Відповідно до п. 1.2. Договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 10 000,00 грн.
Згідно п. 1.3. Договору, кредит надається строком на 15 днів з 08.07.2021 (строк кредитування).
Відповідно до п. 1.4. Договору, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 23.07.2021.
Пунктом 1.5.2. Договору визначено, що проценти за користування кредитом: 2 625,00 грн, що нараховуються за ставкою 1,75% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Згідно п. 1.6. Договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Відповідно до п. 2.1. Договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.
Згідно п. 4.2. Договору, у разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, Кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 Договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 Договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця.
Відповідно до п. 6.1. Договору, цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний, зокрема, через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.
Згідно п. 6.2. Договору, розміщені в особистому кабінеті Позичальника проект цього договору або інформація з посиланням на нього є пропозицію Товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер Позичальника, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього Кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене Позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток, месенджери або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номеру Позичальника на номер 2277 (вартість відправки SMS-повідомлення для позичальника визначено у Правилах). Після укладення цей договір надається позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено Позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими Позичальником Товариству.
Приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього Договору Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Договору та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на сайті Товариства та є невід`ємною частиною цього Договору (п. 6.3 Договору).
Згідно п. 6.4. Договору, укладення Товариством договору з Позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки.
Відповідно до п. 6.5. Договору, цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.
У Графіку платежів за договором про споживчий кредит № 102017328 від 08.07.2021, що є Додатком № 1 до договору про споживчий кредит, та у Паспорті споживчого кредиту № 102017328, що є Додатком № 2 до Договору про споживчий кредит, зазначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача (а.с. 22-23).
27.09.2023 позивачем відповідачеві була направлена досудова вимога на суму 43 625,00 грн, однак вона була залишена відповідачем без виконання (а.с. 33).
Згідно копії платіжного доручення № 29668674 від 08.07.2021, 08.07.2021 на кредитний рахунок № НОМЕР_1 перераховані кошти в розмірі 210 000,00 грн з призначенням платежу «кошти згідно договору 102017328» (а.с. 32).
Також зарахування коштів на картку відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку, наданою АТ «ПУМБ» (а.с. 178-183).
Листом АТ «ПУМБ» № КНО-07.8.5/1773БТ від 05.02.2026 підтверджується, що картка за № НОМЕР_2 була емітована на ім`я відповідача ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 (а.с. 177).
Згідно розрахунку первісного стягувача ТОВ «Мілоан» за період з 08.07.2021 по 21.09.2021, заборгованість відповідача становить 43 625,00 грн та складається з наступного: тіло кредиту – 10 000,00 грн; проценти – 32 625,00 грн; комісія – 1 000,00 грн; пеня – 0,00 грн (а.с. 44).
30.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги № 09Т, згідно умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 102017328 від 08.07.2021 перейшло до позивача ТОВ «Діджи Фінанс» (а.с. 24-26).
Згідно витягу з Додатку до Договору факторингу № 09Т від 30.09.2021, підтверджується перехід права вимоги від первісного стягувача ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс» за кредитним договором № 102017328, укладеним між ТОВ «Мілоан» та відповідачем (а.с. 31).
Згідно приписів п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.
Таким чином, позовні вимоги саме ТОВ «Діджи Фінанс» до відповідача є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами і сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10 000,00 грн підлягає до стягнення з відповідача у повному обсязі.
Судом приймається до уваги при розгляді справи поданий відзив, що надійшов до суду 11.08.2025, адже копія ухвали про відкриття провадження від 04.06.2025 була отримана представником відповідача в особистому кабінеті і підсистемі «Електронний Суд» 23.07.2025, що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 88-а).
Разом з цим, суд відхиляє доводи представника відповідача про відсутність доказів розміру заборгованості та документів первинної бухгалтерської документації, оформленої згідно положень ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки позивач здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема, безготівковий переказ коштів без відкриття банківських рахунків, тобто не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність», а отже не може надати жодної інформації, що є банківською таємницею, зокрема, отримання відповідачем картки, інформації про банківські операції по карті тощо.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.08.2023 у справі № 910/14570/21, факт здійснення господарської операції може підтверджуватися не лише первинними документами, а й іншими доказами у їх сукупності, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини надання послуг.
В частині нарахування процентів суд зазначає наступне.
Як зазначалось раніше, п. 1.5.2. Договору визначено, що проценти за користування кредитом: 2 625,00 грн, що нараховуються за ставкою 1,75% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, а згідно п. 1.6. Договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
У постанові від 05.04.2023 по справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 та уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (ст. 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.
З розрахунку ТОВ «Мілоан» вбачається, що в період з 09.07.2021 по 23.07.2021 включно проценти нараховувались згідно п. 1.5.2 Договору, щоденно по 175,00 грн. В період з 24.07.2021 по 21.09.2021 проценти були нараховані згідно пунктів 1, 6, 2.3.1.2 Договору в сумі 500,00 грн щоденно.
Судом встановлено, що відповідачеві були надані кредитні кошти, якими вона користувалась, лише в період строку кредитування: 08.07.2021 – 23.07.2021. Доказів на підтвердження тих обставин, що після 23.07.2021 кредитний договір було пролонговано, згідно п. 2.3.1.2 Договору, та строк користування кредитом було продовжено, позивачем суду не надано, як і не містять таких доказів матеріали справи, а несплата та/або несвоєчасна сплата позичальником кредитних платежів не може слугувати належною підставою для продовження строку користування кредитом без наявності волевиявлення сторін, зокрема вчинення відповідних дій.
Вимог щодо нарахування процентів згідно ст. 625 ЦК України, у позові не заявлено.
Таким чином, розмір процентів за користування кредитом в межах строку кредитування, що підлягає стягненню з відповідача, складає 2 625,00 грн, що прямо передбачено умовами договору в п. 1.5.2.
Разом з цим, суд зазначає наступне щодо вимог про стягнення комісії.
Відповідно до умов кредитного договору, укладеного між сторонами, позивач надав відповідачу кредит на задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Тобто, кредит виданий на споживчі потреби відповідача, тому особливості регулювання відносин сторін мають визначаються Законом України «Про захист прав споживачів».
Спірний договір укладено 08.07.2021, тому суд застосовує норми Законом України «Про захист прав споживачів» в редакції від 16.10.2020, що діяла на момент укладення договору.
Згідно ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції від 23.04.2021, що діяла на момент укладення кредитного договору), після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит.
Банк має право встановлювати комісії та інші платежі за додаткові, супутні послуги, що включаються до загальних витрат за споживчим кредитом, окрім тих, що надаються безкоштовно.
Вказане узгоджується з позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 07.04.2021 в рамках справи № 766/8096/20.
Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції від 23.04.2021, що діяла на момент укладення кредитного договору), умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку, чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин. Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався.
Наведене викладене у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 в рамках справи № 363/1834/17.
Отже, з огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку про відмову в частині позовних вимог, що полягає в стягненні з відповідача комісії в розмірі 1 000,00 грн.
Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору № 42649746 про надання правової допомоги, укладеного 01.01.2025 між директором ТОВ «Діджи Фінанс» Романенком М.Е. та адвокатом Білецьким Б.М.; копію додаткової угоди від 02.04.2025; копію детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., на загальну суму 6 000,00 грн; копію акта про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 28.03.2025 на загальну суму 6 000,00 грн; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Білецьким Б.М.
Оскільки позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» підлягають задоволенню частково, на 28,94%, то розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, що становить 1 736,40 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» задоволені частково, на 28,94%, відповідно, судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 701,04 грн.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

Вирішив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (місцерозташування: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, ЄДРПОУ 42649746) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за договором про споживчий кредит № 102017328 від 08.07.2021в розмірі 12 625,00 грн, судовий збір в розмірі 701,04 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 1 736,40 грн.
У задоволенні інших вимог позову – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Суддя         О.С. Яцун