ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 року	справа № 380/3524/25 м.Львів	
Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправної бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -
ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 25.03.2025 просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягає у несвоєчасному та неповному наданні відповіді на рапорт позивача від 24.01.2025 (з вимогами про виплату безпідставно невиплаченої частини щомісячної премії за грудень 2024 року у розмірі 20 відсотків встановленого розміру щомісячної премії; про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою частини щомісячної премії за грудень 2024 року; про занесення до службової картки позивача відомостей про скасування дисциплінарного стягнення «Сувора догана», оголошеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 08.12.2024 №720, та надання позивачу засвідченої копії службової картки після занесення до неї відомостей про скасування зазначеного дисциплінарного стягнення «Сувора догана»);
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягає у невиплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою частини щомісячної премії за грудень 2024 року; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 протягом трьох днів після набрання рішенням суду законної сили виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою частини щомісячної премії за грудень 2024 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до відповідача із рапортом в якому просив виплатити позивачу безпідставно невиплачену частину щомісячної премії за грудень 2024 року у розмірі 20 відсотків встановленого розміру щомісячної премії, про виплату йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою частини щомісячної премії за грудень 2024 року, занесення до його службової картки відомостей про скасування дисциплінарного стягнення «Сувора догана», оголошеного Наказом №720 та надати засвідченої копії службової картки після занесення до неї відомостей про скасування зазначеного дисциплінарного стягнення «Сувора догана».
Позивач зазначає, що відповідач не розглянув його рапорт, тому позивач просив суд задовольнити позов.
Відповідач проти позову заперечив з підстав, що наказом командира частини від 08.12.2024 №720 було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «Суворої догани» на майора юстиції ОСОБА_1 . Вищезазначений наказ було скасовано наказом командира частини (з основної діяльності) від 20.01.2025 №104. 
Військова частина НОМЕР_1 підтверджує, що відповідь на рапорт позивача від 24.01.2025 року, який був зареєстрований 25.01.2025 року за вх. №1240, була надана 06.02.2025 року через систему СЕДО за №2139/981. 
25.02.2025 року Військова частина НОМЕР_1 надала письмову відповідь на другий рапорт позивача від 24.01.2025, який був зареєстрований 25.01.2025 за вх.№1233, приклавши запитувані документи.
Несвоєчасність надання відповіді на рапорт позивача від 24.01.2025 року пов`язана через внутрішні організаційні труднощі. Крім того, представник відповідача у відзиві визнає порушення строків розгляду рапорту позивача та невиплати частини премії. Однак, після скасування наказу № 720, всі необхідні заходи були вжиті для виправлення ситуації.
Відповідач просив закрити провадження в частині вказаних позовних вимог, оскільки порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень.
За змістом статті 162 КАС України у відзиві на позовну заяву відповідач викладає виключно заперечення проти позову, відзив не може містити будь-яких заяв чи клопотань, позаяк заяви та клопотання учасники справи подають окремо у письмовій формі із зазначенням підстав та з дотриманням інших вимог статті 167 КАС України. Отже, заявлене у відзиві відповідачем клопотання про закриття провадження у справі не судом не вирішувалось по суті.
Згідно із п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 03.07.2025 у даній справі відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.
Судом встановлені наступні обставини:
24.01.2024 року позивачем було подано до командира Військової частини НОМЕР_1 два рапорти: 
перший рапорт – про надання засвідчених копій наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20.01.2025 №104, рапорту ТВО помічника командира військової частини НОМЕР_1 –начальника юридичної служби капітана юстиції ОСОБА_2 (вх. №20622 від 22.10.2024); документів, які слугували підставою для скасування наказу від 08.12.2024 №720 «Про результати службового розслідування стосовно майора юстиції ОСОБА_3 за фактом порушення військової дисципліни» як протиправного, а саме: рапорту ТВО помічника командира військової частини НОМЕР_1 –начальника юридичної служби капітана юстиції ОСОБА_2 (вх. №935 від 18.01.2025); листа командира оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 10.01.2025 №ОТУз/ЮР/5; 
другий рапорт – про виплату позивачу безпідставно невиплаченої частини щомісячної премії за грудень 2024 року у розмірі 20 відсотків встановленого розміру щомісячної премії; про виплату мені компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою частини щомісячної премії за грудень 2024 року; про занесення до моєї службової картки відомостей про скасування дисциплінарного стягнення «Сувора догана», оголошеного Наказом №720 та надати засвідченої копії службової картки після занесення до неї відомостей про скасування зазначеного дисциплінарного стягнення «Сувора догана».
06.02.2025 Військова частина НОМЕР_2 підготувала лист за № 2139/981, у якому на вказані рапорти (вх. № 1240 від 25.01.2025 та № 1319 від 27.01.2025) направила запитувані позивачем документи.
Додаток:
1) засвідчена копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 20.01.2024 № 104 на 4 аркушах;
2) засвідчена копія рапорту капітана юстиції ОСОБА_4 (вх. № 935 від 18.01.2025 на 1 аркуші;
3) копія листа командира ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 10.01.2025 № ОТУ з/ЮР/5 на 2 аркушах;
4) засвідчена копія рапорту капітана юстиції ОСОБА_2 (вх. № 20622 від 22.10.2024 на 1 аркуші). 
06.02.2025 Військова частина НОМЕР_2 підготувала лист за № 2254, у якому на рапорт позивача (вх. № 1233 від 25.01.2025) направила копію службової картки та витяг з наказу № 357 від 09.02.2025. Також у листі було запропоновано позивачу ознайомитися з оригіналом службової картки у будь – який день в час, передбачений регламентом роботи відділення персоналу штабу Військової частини НОМЕР_1 .
Представник відповідача у поданому до суду відзиві покликається на те, що наказом командира частини від 08.12.2024 №720 було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «Суворої догани» на майора юстиції ОСОБА_1 . Вищезазначений наказ було скасовано наказом командира частини (з основної діяльності) від 20.01.2025 №104. Представник військової частини НОМЕР_1 підтверджує, що рапорт позивача від 24.01.2025 був зареєстрований 25.01.2025 за вхідним №1240, відповідь на рапорт позивача щодо надання копій документів була надана 06.02.2025 через систему СЕДО за №2139/981. 25.02.2025 року Військова частина НОМЕР_1 надала письмову відповідь на другий рапорт позивача від 24.01.2025 року, який був зареєстрований 25.01.2025 за вх.№1233, приклавши до відповіді запитувані документи.
Водночас у заяві про зміну предмета позову позивач зазначає про те, що 19.03.2025 відповідач надав відзив у справі, з якого вбачається часткове задоволення позовних вимог позивача після подання позову до суду.
У цій справі з урахування заяви про зміну предмета позову позивач оспорює протиправну, на його думку, бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у несвоєчасному та неповному наданні відповіді на рапорт від 24.01.2025 з вимогами про виплату безпідставно невиплаченої частини щомісячної премії за грудень 2024 року у розмірі 20 відсотків встановленого розміру щомісячної премії, про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою частини щомісячної премії за грудень 2024 року, про занесення до його службової картки відомостей про скасування дисциплінарного стягнення «Сувора догана», оголошеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 08.12.2024 №720, та надання засвідченої копії службової картки після занесення до неї відомостей про скасування зазначеного дисциплінарного стягнення «Сувора догана», невиплата компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою частини щомісячної премії за грудень 2024 року.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до частини третьої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ) військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.
Частиною першою статті 2 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут).
Статтею 14 Статуту передбачено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Пунктом 31 Статуту передбачено, що начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.
Згідно з п. 117 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 р. N 551-XIV, пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді.
Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 №531, який набрав чинності 08.08.2024, затверджено Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України (далі - Порядок №531).
Пунктом 9 Порядку № 531 унормовано, що розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється:
1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин;
2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.
Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку №531 відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою. Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті.
З матеріалів справи судом встановлено, що 24.01.2025 року позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 з рапортом, щодо виплати йому безпідставно невиплаченої частину щомісячної премії за грудень 2024 року у розмірі 20 відсотків встановленого розмірі щомісячної премії, та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою частини премії за грудень 2024 року.
У матеріалах справи відсутні будь-які належні докази своєчасного надання або направлення позивачу відповіді на його рапорт від 24.01.2025 року, що стосується виплати частини премії за грудень 2024 року у розмірі 20 відсотків встановленого розмірі щомісячної премії та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою частини премії за грудень 2024 року.
Бездіяльність відповідача щодо не розгляду по суті рапорту позивача, не відповідає вимогам Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, та є протиправною.
Представник відповідача у відзиві визнав, порушення строків розгляду рапорту позивача від 24.01.2025 року та невиплати частини премії за грудень 2024 року у розмірі 20 відсотків встановленого розмірі щомісячної премії. 
Так відповідач зазначає, що 09.02.2025 року було підготовлено і видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 357 «Про внесення змін до деяких наказів командира військової частини НОМЕР_1 щодо виплати додаткової винагороди та преміювання особового складу», яким, у зв`язку з необхідністю внесення уточнених даних до наказів командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) .... №34 від 05.01.2025 « Про преміювання особового складу частини за особистий внесок у загальні результати служби у грудні 2024 року».
Згідно долученої до матеріалів справи довідки про нараховане та виплачене грошове забезпечення та інших додаткових виплат відповідно до наказу командира Військової частини від 09.02.2025 року № 357, вбачається, що в лютому 2025 року, Військова частина НОМЕР_1 повністю сплатила заборгованість перед позивачем, включаючи невиплачену частину щомісячної премії за грудень 2024 року.
Разом з тим, станом на момент розгляду справи, Військова частина НОМЕР_1 , розглянула рапорт позивача, що стосується виплати частини премії за грудень 2024 року у розмірі 20 відсотків встановленого розмірі щомісячної премії.
Стосовно вимог про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягає у несвоєчасному та неповному наданні відповіді на рапорт позивача від 24.01.2025 року про занесення до його службової картки відомостей про скасування дисциплінарного стягнення «Сувора догана», оголошеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 08.12.2024 №720, та надання засвідченої копії службової картки після занесення до неї відомостей про скасування зазначеного дисциплінарного стягнення «Сувора догана»), судом встановлено наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що 24.01.2025 року позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 з рапортом, в якому зокрема просив занести до його службової картки відомості про скасування дисциплінарного стягнення «Сувора догана», оголошеного Наказом №720 та надати засвідченої копії службової картки після занесення до неї відомостей про скасування зазначеного дисциплінарного стягнення «Сувора догана».
06.02.2025 року Військова частина НОМЕР_2 підготувала лист за № 2254, у якому на рапорт позивача (вх. № 1233 від 25.01.2025) направила копію службової картки та витяг з наказу № 357 від 09.02.2025 року. Також у листі було запропоновано позивачу ознайомитися з оригіналом службової картки у будь – який день в час, передбачений регламентом роботи відділення персоналу штабу Військової частини НОМЕР_1 .
Разом з тим, станом на момент розгляду справи судом встановлено, що Військовою частиною НОМЕР_1 , відомості про скасування дисциплінарного стягнення «Сувора догана» були належним чином внесені до службової картки позивача. Засвідчена копія службової картки була направлена позивачу 25.02.2025 року вих. № 2254 разом з іншими запитуваними копіями.
Отже, фактично рапорт позивача розглянуто відповідачем, проте не доведено до відома у встановленому чинним законодавством порядку та строки.
Відповідь позивачу на спірний рапорт надана та направлена відповідачем після подання позовної заяви до суду, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача у спірних правовідносинах.
Відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірність поведінки щодо недотримання порядку розгляду рапорту позивача.
Оскільки позивач у цій справі не оскаржує дії відповідача щодо відмови у задоволенні його рапорту від 24.01.2025 по суті, а спір виник у зв`язку з ненаданням відповіді на такий рапорт, який на дату вирішення спору розглянуто, тому суд не надає оцінки правомірності/протиправності дій відповідача щодо відмови у задоволенні рапорту від 24.01.2025 року.
Водночас, у зв`язку з тим, що спірний рапорт розглянуто суб`єктом владних повноважень, підстави для задоволенні позову в частині зобов`язати відповідача розглянути такий рапорт повторно відсутні, та не є предметом даного позову.
Щодо вимог про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягає у невиплаті мені компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою частини щомісячної премії за грудень 2024 року та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 протягом трьох днів після набрання рішенням суду законної сили виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою частини щомісячної премії за грудень 2024 року, судом встановлено наступне. 
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ від 20.12.1991 (далі Закон №2011-ХІІ). Він встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з ч.4 ст. 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Частиною 2 ст.9 Закону №2011-ХІІ передбачено, що до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19.10.2000 №2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі також - Закон №2050-III).
Згідно зі статтями 1, 2 Закону №2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Тобто, стаття 2 Закону №2050-III прямо передбачає, що під доходами, на які поширюються правила щодо компенсації втрат, у цьому Законі слід розуміти, зокрема й заробітну плату (грошове забезпечення).
Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статті 2 Закону №2050-III компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. Своєю чергою компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку та підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Відповідно до статті 3 Закону №2050-III, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Зі змісту наведених норм слідує, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).
Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (стаття 4 Закону №2050-ІІІ).
З метою реалізації Закону №2050-ІІІ постановою Кабінету Міністрів України 21.02.2001 №159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі також - Порядок №159).
Пункти 1, 2 Порядку №159 відтворюють положення Закону №2050-ІІІ та конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.
Згідно з абзацом 1 пункту 4 Порядку №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких основних умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).
Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 11.07.2017 №21-2003а16, Верховного Суду від 22.06.2018 у справі №810/1092/17, від 13.01.2020 у справі №803/203/17 та від 15.10.2020 у справі №240/11882/19.
При цьому, використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання стосовно того, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 у справі №810/1092/17, від 13.01.2020 у справі №803/203/17, від 29.10.2020 у справі №280/729/19, від 29.04.2021 у справі №240/6583/20.
Тож у випадку бездіяльності роботодавця щодо нарахування та виплати працівнику грошового забезпечення, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. При цьому, донарахування належних громадянину сум компенсації втрати доходів має здійснюватися до дня фактичної виплати заборгованості, щодо якої порушені строки виплати.
Під час судового розгляду вказаної категорії справ суд застосовує правову позицію, викладену Верховним Судом у своїх постановах, зокрема від 19.05.2022 у справі №200/3859/21, від 24.01.2023 у справі №200/10176/19-а.
Так, Верховний Суд дійшов висновку про те, що основними умовами для виплати суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Таким чином обов`язок з виплати компенсації виникає у випадку порушення строків виплати доходів та виплати нарахованих доходів.
Лише у разі затримки на один і більше календарний місяць виплата уже нарахованих доходів обчислюються компенсаційні суми в розумінні Закону №2050-III.
З матеріалів справи судом встановлено, що у зв`язку з накладенням дисциплінарного стягнення «Сувора догана» на позивача було призупинено виплату 20% щомісячної премії за грудень 2024 року. Після скасування наказу №720, частина премії була виплачена позивачу 12.02.2025 разом з виплатою грошової винагороди за січень 2025 року, що не заперечується сторонами у справі. 
Тому право на нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою частини щомісячної премії за грудень 2024 року виникло у позивача у грудні 2024 року, по день фактичної виплати такої у повному обсязі – 12.02.2025 року.
Відповідачем не заперечується, що відповідно до наказу командира Військової частини від 09.02.2025 року № 357, 12.02.2025 року, Військова частина НОМЕР_1 повністю сплатила заборгованість перед позивачем, включаючи невиплачену частину щомісячної премії за грудень 2024 року.
При цьому, компенсацію втрат частини доходів нараховано та виплачено не було.
З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення є протиправною, у зв`язку з чим порушене право позивача підлягає відновленню.
Станом на дату розгляду справи право позивача, що стосується вимог зобов`язати військову частину НОМЕР_1 протягом трьох днів після набрання рішенням суду законної сили виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою частини щомісячної премії за грудень 2024 року, ще не порушене.
Судовому захисту підлягає порушене право.
Отже, позовні вимоги є передчасними та не належать задоволенню. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За вказаних обставин позовні вимоги підлягають задоволенню частково.
Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправної бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,- задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання відповіді ОСОБА_1 на рапорт від 24.01.2025 року щодо невиплаченої частини щомісячної премії за грудень 2024 року у розмірі 20 відсотків встановленого розміру щомісячної премії; про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою частини щомісячної премії за грудень 2024 року, про занесення до моєї службової картки відомостей про скасування дисциплінарного стягнення «Сувора догана», оголошеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 08.12.2024 №720, та надання засвідченої копії службової картки позивачу після занесення до неї відомостей про скасування зазначеного дисциплінарного стягнення «Сувора догана»).
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме у зв`язку з несвоєчасною виплатою частини щомісячної премії за грудень 2024 року за період з грудня 2024 року по день фактичної виплати у повному обсязі – лютий 2025 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме у зв`язку з несвоєчасною виплатою частини щомісячної премії за грудень 2024 року за період з 01.12.2024 року по день фактичної виплати у повному обсязі – 12.02.2025 року.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.
Рішення складено в повному обсязі 01.04.2026 року.

Суддя	Гавдик Зіновій Володимирович