ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2026	м. Дніпро	Справа № 904/6870/25 (904/46/26)	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Соловйової А.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «РАКУРС», Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг 
до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛІВАЙН ТОРГ", м. Дніпро 
про стягнення боргу, компенсаційних нарахувань та санкцій 

Без виклику учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «РАКУРС» звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛІВАЙН ТОРГ" про стягнення боргу, компенсаційних нарахувань та санкцій в загальній сумі 77 654,57 грн.
Судом за допомогою автоматизованої системи документообігу суду встановлено, що 23.12.2025 Господарським судом Дніпропетровської області відносно відповідача - ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛІВАЙН ТОРГ" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503., код ЄДРПОУ 41449359) відкрито провадження у справі про банкрутство №904/6870/25, що перебуває на розгляді судді Господарського суду Дніпропетровської області Соловйової А.Є. 
21.10.2019 року набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.
Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, на підставі положень частини 3 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи №904/6870/25(904/46/26) передані до розгляду судді Соловйовій А.Є.
Ухвалою суду від 08.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. 
Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Також, у частині 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Так, судом встановлено, що ухвалою суду від 08.01.2026 зокрема, було роз`яснено відповідачу, що відповідно до ст. 178 ГПК України він має право надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі. У разі ненадання відзиву на позовну заяву, додаткових доказів у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. 
За змістом пункту 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Враховуючи вказане, з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду від 08.01.2026 була отримана відповідачем 08.01.2026, що підтверджується Довідкою Господарського суду Дніпропетровської області про доставку електронного листа до електронного кабінету ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛІВАЙН ТОРГ".
Станом на 02.03.2026 відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.
В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України 02.03.2026 судом прийнято рішення у справі.
Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2020 року між ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» та ТОВ «НВО «РАКУРС» був укладений договір на відпуск паливно-мастильних матеріалів за паливними картками № ТК22/18 (надалі - Договір).
Згідно вказаного Договору, Постачальник (далі - Відповідач за позовом) зобов`язується поставити Замовнику (далі - Позивач за позовом) паливно-мастильні матеріали та паливні картки, на яких воно обліковується, організувати та забезпечувати відпуск ПММ Позивачу на підставі паливних карток та оплачувати надані Відповідачем ПММ (п. 2.1. Договору) в день виписки рахунку на оплату.
Асортимент, кількість та ціна за одиницю певного виду ПММ визначаються в рахунках, які виставляє Відповідач та які оплачує Позивач, при цьому, право власності на ПММ «...виникає у Замовника (читати - Позивача) з моменту фактичного отримання ПММ на підставі Авторизованої відповіді у кількості, що вказана у квитанції Терміналу...».
Відпуск ПММ, як то закріплено п. 2.4. Договору, відбувається через мережу АЗС після отримання позитивних авторизаційних відповідей по паливним карткам через Термінал (електронний пристрій, що дозволяє зчитувати дані з магнітної смуги паливної картки, здійснювати авторизацію, формувати документ, що підтверджує проведену операцію, див. Розділ 1 Договору «Основні терміни та поняття»).
Відповідно до п. 4.1.1. Договору, Відповідач після отримання попередньої оплати від Позивача має обов`язок перед останнім направити йому паливні картки (пластикова картка як засіб для отримання Позивачем визначеної кількості та найменування ПММ в рамках Договору, за допомогою Терміналу в місцях реалізації ПММ. ПММ на паливних картках обліковуються в літрах, див. Розділ 1 Договору «Основні терміни та поняття») та накладну, а також протягом 2-х банківських днів від дати надходження грошових коштів Позивача за рахунком забезпечити поповнення Основної паливної картки Позивача (п. 4.1.3. Договору).
Відповідно до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України, Договір є обов`язковим для виконання його сторонами.
Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як свідчать платіжні документи Позивача, за період з 19.05.2020 року по 02.03.2022 року у встановлені Договором терміни Позивач перерахував за рахунками Відповідача 244070,00 грн. з ПДВ попередньої оплати вартості ПММ за їх певними видами, внаслідок чого безкоштовно отримав від Відповідача за видатковими накладними:
- № 0022/1000486 від 19.05.2020 та специфікацією № 0022/1000486-С «Відпущених паливних карток на нафтопродукти по купюрах до видаткової накладної № 0022/1000486 від 19.05.2020 року» 6 (шість) паливних карток (3 шт. на газ для отримання в межах Дніпропетровської області, 1 шт. для отримання газу в межах України та 2 картки для отримання дизельного пального Еnergy в межах України;
- № 0022/1000770 від 15.07.2020 року та специфікацією № 0022/1000770-С «Відпущених паливних карток на нафтопродукти по купюрах до видаткової накладної № 0022/1000770 від 15.07.2020 року» 1 (одну) паливну картку на отримання в межах України дизельного пального Еnergy;
- № 0022/1000757 від 11.04.2022 року та специфікацією № 0022/1000757-С «Відпущених паливних карток на нафтопродукти по купюрах до видаткової накладної № 0022/1000757 від 11.04.2022 року» 1 (однієї) паливної картки на отримання в межах регіону газу та 2-х (двох) паливних карток на отримання в межах України газу.
Факт перерахування попередньої оплати за рахунками у розмірі 244 070,00 грн з ПДВ підтверджується платіжними інструкціями з відмітками банку про перерахування, а саме:
- № 1203 від 19.05.2020 року на суму 6375,00 з ПДВ - оплата 100 літрів дизпалива Еnergy та 500 літрів газу LPG;
- № 1313 від 15.07.2020 року на суму 9750,00 грн. з ПДВ - оплата 500 літрів дизпалива Еnergy;
- № 2179 від 20.05.2021 року на суму 29600,00 грн. з ПДВ - оплата 2000 літрів газу LPG;
- № 2596 від 23.09.2021 року на суму 68760,00 грн. з ПДВ - оплата 4000 літрів газу LPG;
- № 2998 від 20.01.2022 року на суму 27585,00 грн. з ПДВ - оплата 1000 літрів газу LPG «Дніпро» та 500 літрів газу LPG «Україна»;
- № 3149 від 02.03.2022 року на суму 102000,00 грн. з ПДВ - оплата 3000 літрів бензину А-95.
Крім того, помилково позивачем перераховані грошові кошти у сумі 102 000,00 грн. з ПДВ (оплата начеб-то за Договором № СК22/61 від 21.04.2020 року на придбання ПММ за скретч-картками) за погодженням Позивача та Відповідача зараховані в рахунок оплати по Договору на відпуск паливно-мастильних матеріалів за паливними картками № ТК22/18, що підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків від 24.06.2022 року за період з 01.01.2022 року по 24.06.2022 року між ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» та ТОВ «НВО «РАКУРС», який сторони уклали саме за Договором № ТК22/18 від 21.04.2020 року.
З загального розміру попередньої оплати, який наведений вище, Відповідач передав Позивачу ПММ на загальну суму 174 560,55 грн. з ПДВ, що підтверджується видатковими накладними за період з 30.06.2020 року по 31.01.2025.
Після видачі ПММ через мережу АЗС «АВІАС» 31.01.2025 року, жоден із сплачених на умовах попередньої оплати літр пального Позивачу не був виданий, внаслідок чого за Відповідачем рахується борг у сумі 69 509,45 грн. з ПДВ, який Відповідач мав сплатити шляхом виконання договірних зобов`язань (видати пальне), а у разі відсутності такої можливості - повернути раніше отриману попередню оплату.
Позивач не може отримати ПММ починаючи з кінця січня 2025 року по дату складання цієї позовної заяви у зв`язку із закриттям мережі АЗС Відповідача «АВІАС» (факт закриття мережі АЗС Відповідача встановлений чисельними судовими рішеннями, які набрали чинності, зокрема (як приклад) - рішеннями Господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2025 року по справі № 904/4376/25 та рішенням по справі № 904/4079/25 від 22.09.2025 року, у зв`язку з чим встановлення факту того, що АЗС Відповідача не працюють не потребує додаткового доказування).
Крім того, постійний моніторинг мережі АЗС «АВІАС» на інтернет-сайті Відповідача показує, що активні і працюючі авто-заправні станції відсутні, у зв`язку із чим Позивач не має реальної можливості отримати оплачені ПММ.
Спроби з`ясувати наміри Відповідача щодо виправлення виниклої спірної ситуації через засоби мобільного та телефонного зв`язку позитивних результатів не дали, у тому числі персональне відвідування представництва ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ» у м. Кривий Ріг за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Травнева, буд. 35 (постійно не працює, двері зачинені, будь-хто з працівників Постачальника відсутній).
Так, позивачем була складена Вимога від 22.10.2025 року за вих. № ЗГД-1808 та направлена відповідачу, що підтверджується Описом вкладення до цінного листа, фіскальним чеком № 30 від 23.10.2025 року  та накладною «Укрпошти» № 5000200083120 від 23.10.2025 року.
Вимога була отримана представником Відповідача на прізвище «МЕЛЬНИК» 30.10.2025 року у відділенні «Укрпошти», що підтверджується повідомленням «Укрпошта» про отримання відправлення № 5000200083120 від 23.10.2025 року.
Так, у встановлений Позивачем термін для розгляду та прийняття будь-якого рішення Відповідач не здійснив дій на відмову Позивачу у задоволенні Вимоги, як і на її визнання.
Також, розділом 8 Договору «Відповідальність сторін» встановлено, що «...за неналежне і несвоєчасне виконання умов цього Договору Сторони несуть відповідальність в межах чинного законодавства України, якщо інше не передбачено цим Договором» (п. 8.1. Договору).
З огляду на відсутність інших умов щодо застосування штрафних санкцій, їх виду та розміру, Позивач вважає, що за допущене Відповідачем порушення до нього можуть бути застосовані санкції, передбачені Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» (ст. 4) - пеня за кожний день прострочення, а також компенсаційне нарахування у вигляді 3% річних за користування чужими грошовими коштами.
З огляду на дату припинення функціонування мережі АЗС «АВІАС» (кінець січня 2025 року, тобто 31.01.2025 року, що встановлено рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.05.2025 року по справі № 904/1006/25), враховуючи Закону України від 14.05.2025 року № 4434-ІХ «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», Позивач має законодавчо встановлену дату відновлення обчислення строків позовної давності для розрахунку та стягнення штрафних санкцій, а саме: з дня, наступного за днем набрання Законом № 4434-ІХ чинності, тобто з 05.09.2025 року.
Так, за період з 05.09.2025 року (включно) по 08.01.2026 року (включно) позивачем було нараховано відповідачу пеню за порушення Постачальником договірного зобов`язання щодо передачі оплаченого Покупцем Товару складає у розмірі 7 444,46 грн (69509,45 грн. (загальна сума боргу з ПДВ станом на 04.09.2025 року) х 0,085% (подвійна облікова ставка НБУ у розмірі 31% річних, за 1 день прострочення) х 126 днів прострочення виконання зобов`язання по передачі оплаченого Покупцем Товару, з 05.09.2025 включно по 08.01.2026 року включно) та 3% річних за користування чужими грошовими коштами у розмірі 700,66 грн (3% річних: 365 календарних днів року (показник 3% річних за 1 календарний день) х 69509,45 грн загальної суми боргу х 126 днів користування чужими грошовими коштами).
Щодо нарахованої позивачем пені у розмірі 7 444,46 грн за період з 05.09.2025 по 08.01.2026 відповідно до ст. 4 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та 3% річних у розмірі 700,66 грн за період з 05.09.2025 по 08.01.2026, суд не погоджується з наступних підстав.
Згідно ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.
Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Статтею 536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Отже, суд вважає, що до нарахування пені та 3% річних слід застосовувати вимоги Цивільного кодексу України, оскільки вимоги ст. 4 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» не відповідають в даному випадку правовій природі даних нарахувань.
Крім того, суд наголошує, що ухвалою суду від 23.12.2025 відкрито провадження за заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІДАН ЦЕНТР" у справі №904/6870/25 про банкрутство ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛІВАЙН ТОРГ" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503., код ЄДРПОУ 41449359). Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію, згідно зі ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства.
Відповідно до ч. 3 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника) або перебування майна боржника, яке є предметом забезпечення, на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.
Судом встановлено, що позивачем пеню та 3% річних нараховано за період з 05.09.2025 по 08.01.2026, тобто після відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛІВАЙН ТОРГ" (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503, код ЄДРПОУ 41449359), що суперечить вимогам ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства.
Суд здійснивши розрахунок пені та 3% річних вважає, за доцільне стягнути з відповідача пеню у розмірі 6 375,83 грн (подвійна облікова ставка НБУ за 1 день прострочення) х 108 днів прострочення виконання зобов`язання по передачі оплаченого Покупцем Товару, з 05.09.2025 включно по 22.12.2025 року включно) та 3% річних у розмірі 617,02 грн (108 днів користування чужими грошовими коштами з 05.09.2025 включно по 22.12.2025 року включно), а пеня у розмірі 1 068,63 грн та 3% річних у розмірі 83,64 грн підлягають відхиленню. 
З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «РАКУРС» у сумі 69 509,45 грн - заборгованість за непоставлений товар, пені у сумі 6 375,83 грн та 3 % річних у сумі 617,02 грн.
Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.
Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.
Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).
За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).
Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.
На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.
Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга статі 2 ГПК України).
Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1 рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004).
Щодо надання оцінки доводам кожної зі сторін, суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суди мають також враховувати практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у справах "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006), "Трофимчук проти України" (рішення від 28.10.2010), де Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.
Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «РАКУРС» (50002, м. Кривий Ріг, вул. Кобилянського, буд. 154А, код ЄДРПОУ 40170782) до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІВАЙН ТОРГ» (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503, код ЄДРПОУ 41449359) про стягнення боргу, компенсаційних нарахувань та санкцій в загальній сумі 77 654,57 грн - задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІВАЙН ТОРГ» (49000, м. Дніпро, вул. Мандриківська, будинок 47, офіс 503, код ЄДРПОУ 41449359) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «РАКУРС» (50002, м. Кривий Ріг, вул. Кобилянського, буд. 154А, код ЄДРПОУ 40170782) 69 509,45 грн - заборгованість за непоставлений товар, пені у сумі 6 375,83 грн та 3 % річних у сумі 617,02 грн, 3 278,62 грн - судового збору.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
В частині стягнення пені у розмірі 1 068,63 грн, 3% річних у розмірі 83,64 грн - відмовити. 
Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.
Рішення суду може бути оскаржено в порядки та строки, встановлені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.
Повне рішення складено - 05.03.2026. 

Суддя	 	А.Є. Соловйова