Справа № 243/652/26
Провадження № 2/243/612/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2026 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді   Фаліна І.Ю.
за участю:
секретаря судового засідання Мірошниченко В.В., 
позивача   ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності,
В С Т А Н О В И В:
До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 до Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності.
Позов обґрунтовує тим, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 03.05.2001, посвідченого державним нотаріусом Третьої Горлівської державної нотаріальної контори Обертун С.М. за №1-1984, їй на праві приватної власності належить квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно реєстраційного напису, право власності на вказану квартиру зареєстровано за нею у КП «Горлівське міське бюро технічної інвентаризації» 11.05.2001, в реєстровій книзі № 184 під реєстровим № 40. Згідно технічного паспорта від 26.03.2002, виготовленого Горлівським бюро технічної інвентаризації, квартира за адресою: АДРЕСА_1 . має загальну площу 67,9 кв.м., житлову площу 39,5 кв.м.Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відсутні відомості щодо зареєстрованого права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 . Lля внесення відомостей до Державного реєстру, вона подала відповідну заяву та згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Янковської О.С. № 73333002 від 27.05.2024, щодо реєстрації права власності на зазначену квартиру, їй було відмовлено у проведенні реєстраційних дій з тих підстав, що БТІ, яке здійснювало державну реєстрацію права власності, знаходиться на тимчасово окупованій території, що позбавляє реєстратора можливості отримання підтвердження інформації щодо реєстрації права власності. Державним реєстратором роз`яснено, що у зв`язку з розташуванням паперових архівів БТІ на окупованій території, відсутня можливість отримання відомостей про зареєстровані права від суб`єкта, який провів державну реєстрацію прав, що виникли та були зареєстровані на паперових носіях до 2013 року. Вважає, що вищезазначені обставини призводять до порушень її права власності в частині розпорядження майном, зокрема: неможливість оформити заповіт, продати, подарувати, обміняти майно тощо; а також неможливість одержання компенсації в рамках єВідновлення або міжнародної компенсації за втрачене майно — оскільки для їх отримання необхідно спочатку внести інформацію про майно в Реєстр. У зв`язку з чим, просить визнати за нею право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 67,9 кв. м., житловою площею: 39,5 кв. м, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03.05.2001, посвідченого державним нотаріусом Третьої Горлівської державної нотаріальної контори Обертун С.М. за №1-1984. 
Представник відповідача будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав. В матеріалах справи міститься заява, в якій зазначив, що поданий позов не зачіпає інтереси Слов`янської міської територіальної громади Краматорського району Донецької області, а тому Слов`янська міська військова адміністрація є неналежним відповідачем по справі.
Позивач  ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначила, що вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 03.05.2001. Запису про її власність не має в державному реєстрі, а тому вона не може залишити квартиру у спадок своїм дітям або отримати якусь компенсацію. Вона звернулась до нотаріуса щоб зареєструвати квартиру, але їй було відмовлено у реєстрації, оскільки Горлівське БТІ знаходиться на окупованій території та неможливо отримати підтвердження права власності. Нотаріус порекомендувала звернутися їй до суду. Просила визнати за не нею право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Суд, заслухавши позивача, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Згідно договору купівлі-продажу квартири від 03.05.2001 посвідченого державним нотаріусом Третьої горлівської державної нотаріальної контори Обертун С.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1984 слідує, що ОСОБА_1 купила у ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 , яка складається з трьох кімнат жилою площею 39,5 кв.м.Згідно реєстраційного напису, право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 . Горлівським бюро технічної інвентаризації 11.05.2001, в реєстровій книзі № 184 під реєстровим № 40. 
Згідно копії технічного паспорту, квартира  АДРЕСА_2 , має технічні характеристики: розташована на 1 поверсі 9 поверхового будинку та складається з 3 кімнат житловою площею 39,5 кв.м., у тому числі 1 кімната 10,8 кв.м., 2 кімната 9,8 кв.м., 3 кімната 18,9 кв.м., кухні площею 10,5 кв.м., ванної кімнати площею 2,0 кв.м., вбиральні (поєднаної) 1,1 кв.м., коридору 10,3 кв.м., вбудованої шафи 0,4 + 1,4 кв.м. Квартира обладнана лоджією 5,4 кв.м. Загальна площа квартири 65,2 + 2,7 =67,9 кв.м.
Згідно довідки від 07.02.2023 № 5137-5002561913 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_3 .
Згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Янковської О.С., Одеський міський нотаріальний округ, Одеська область про відмову в проведенні реєстраційних дій № 73333002 від 27.05.2024 слідує, що державним реєстратором відмовлено в проведенні реєстраційних дій за заявою від 11.04.2024 за реєстраційним номером 60436413, у зв`язку з тим, що БТІ, яке здійснювало реєстрацію права власності знаходиться на тимчасово окупованій території, що позбавляє реєстратора можливості отримати підтвердження інформації щодо реєстрації права власності. 
Вирішуючи вказаний спір суд виходить з наступного.
Визнання права як універсальний спосіб захисту абсолютних та виключних прав і охоронюваних законом інтересів передбачене у статті 16 ЦК України.
У статті 392 ЦК України вказано, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Зі змісту статті 392 ЦК України вбачається, що вона містить дві диспозиції, за яких власник майна може звернутися з позовом про визнання права власності: 1) якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою; 2) у разі втрати власником документа, який засвідчує право власності.
Суб`єктом вимог про визнання права власності може будь-яка особа, яка вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів у третіх осіб або претензіями третіх осіб чи необхідністю отримати правовстановлюючі документи.
Позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц та 13 липня 2022 року у справі № 645/6151/15-ц зазначено, що позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин.
В судовому засіданні встановлено, що предметом даного спору є визнання за позивачем  ОСОБА_1 права власності на належну їй квартиру, з метою здійснення підготовчих дій для передання квартири у спадок та отримання відповідної компенсації.
Право власності на вказану квартиру в Державному реєстрі речових прав за позивачем не зареєстровано, оскільки на момент виникнення такого права у позивача, чинне на той час законодавство не передбачало обов`язкової реєстрації нерухомого майна.
З метою реєстрації права власності за позивачем в Державному реєстрі речових прав, остання звернулась до відповідного органу та рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Янковською О.С., Одеський міський нотаріальний округ, Одеська область про відмову в проведенні реєстраційних дій № 73333002 від 27.05.2024 відмовлено в проведенні реєстраційних дій за заявою від 11.04.2024 за реєстраційним номером 60436413, у зв`язку з тим, що БТІ, яке здійснювало реєстрацію права власності знаходиться на тимчасово окупованій території, що позбавляє реєстратора можливості отримати підтвердження інформації щодо реєстрації права власності.
Таким чином, із зазначеного слідує, що одним із суб`єктів вимог у даному спорі є позивач, яка є власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів саме у державного реєстратора, який наділений правом на здійснення реєстрації нерухомого майна відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та саме яким відмовлено позивачу у формі рішення в проведенні реєстраційних дій за заявою останньої.
А отже, суд вважає, що дані правовідносини виникли саме між позивачем та державним реєстратором.
З огляду на з`ясоване судом під час вирішення даного позову, Слов`янська міська військово-цивільна адміністрація Краматорського району Донецької області не є належним відповідачем по справі, та другим суб`єктом вимог у даній справі повинен бути саме державний реєстратор прав на нерухоме майно приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Янковська О.С., та позивач не позбавлений права звернутися до суду з позовом до належного відповідача.
Таким чином, суд зауважує, що позивачу необхідно звернутися за захистом своїх порушених прав з відповідним позовом саме до державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Янковської О.С. в порядку адміністративного судочинства.
Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що підстави для задоволення заявлених позивачем позовних вимог відсутні.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається у разі відмови в позові - на позивача.
Отже, оскільки судом відмовлено позивачу в задоволені позову в повному обсязі, а тому і стягнення витрат по сплаті судового збору за подання позивачем вказаного позову до суду, також задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 392 ЦК України , ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд –
У Х В А Л И В:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності – відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Повний текст рішення виготовлений 07.04.2026.

Суддя І.Ю. Фалін