Справа №601/278/26 
Провадження № 1-кп/601/141/2026 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 року 
Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 , 
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м.Кременець кримінальне провадження № 12025211010000482 від 30.11.2025 року про обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:
У ОСОБА_5 , який 29 листопада 2025 року, близько 19 год. 20 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , через тривалі неприязні відносини, в ході словесної суперечки із ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.
В подальшому, перебуваючи у зазначеному місці та у вказаний час, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій протиправний умисел, в ході словесного конфлікту із ОСОБА_6 , наблизився до останнього, та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, стоячи навпроти, наніс ОСОБА_4 кулаком правої руки три удари в обличчя зліва та один удар в ніс, після чого два удари кулаком лівої руки у обличчя з правої сторони та кулаком правої руки наніс три удари в область ребер.
Після чого, вивів ОСОБА_4 із будинку на прилегле подвір`я, де наніс йому ще два удари правою ногою в область грудей та ребер, а також три удари правою рукою в тім`яну область голови.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому 6-го лівого ребра, садна обох тім`яних ділянок волосяної частини голови, синець лобової ділянки голови справ, синець спинки носа, що поширюється на його бокові стінки, повіки обох очей і частково виличні ділянки, синець правої щічної ділянки, що поширюється на проекцію тіла нижньої щелепи, синці лівої щічної ділянки, на шкірі верхньої і нижньої губи справа, які за ступенем тяжкості відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України визнав в повному обсязі та пояснив, що 29.11.2025 ввечері він за місцем свого проживання в с. Валігури побив батька, внаслідок чого останньому були нанесені тілесні ушкодження. Щиро розкаявся у вчиненому. Попросив в потерпілого пробачення.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що помирився з ОСОБА_7 , вибачив йому.
Прокурор в судовому засіданні просить призначити обвинуваченому покарання у виді 1 року обмеження волі. Застосувати статтю 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробовуванням, встановивши 1 рік іспитого терміну та із покладенням обовязків передбачених ст. 76 КК України.
Крім повного визнання вини обвинувачений повністю погодився зі всіма доказами по справі, що були зібрані в ході досудового слідства і підтверджували його винність у вчиненні кримінального правопорушення згідно пред`явленого обвинувального акту, відмовившись від їх дослідження в ході судового розгляду.
Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження обставин справи, не маючи сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд приходить до висновку, що на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України слід визнати за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням даних у справі, що характеризують особу обвинуваченого. 
Таким чином, оцінивши в сукупності всі фактичні обставини справи, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, яке слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України, а саме спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд відповідно до ст.50, 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває. Відповідно до ст. 66 КК України при призначенні покарання суд також враховує обставини, які пом`якшують покарання, а саме обвинувачений повністю визнав вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.
Аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді обмеження волі. Вищевказане покарання, з врахуванням характеризуючи даних обвинуваченого, суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченим, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.
Разом з тим, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий строк, оскільки виправлення останнього можливе без відбування покарання.
Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст. 75 КК України, суд взяв до уваги те, що обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, думку потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні та пробачив обвинуваченому, із врахуванням його характеризуючих даних, ступеня тяжкості вчиненого злочину. Зазначене, на думку суду, вказує на можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.
Водночас, суд, вважає, що з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого в період дії іспитового строку, відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, на нього слід покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Керуючись статтями ч.3 ст. 349, 369, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України  ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.
Відповідно до п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: