Номер провадження: 33/813/800/26
Номер справи місцевого суду: 521/14815/25 
Головуючий у першій інстанції Засядьвовк О. Д.
Доповідач Кравець Ю. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.04.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Кравця Ю.І, при секретарці судового засідання – Губарі Д.В. за участю представника митного органу Ревенко Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Стецюка С.Б. на постанову Хаджибейського районного суду м. Одеси від 27.01.2026 року відносно:
ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдова, місце народження: Молдова, м. Бельци, місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина Республіки Молдови № НОМЕР_1 виданий 05.04.2023 органом «AGENTIA SERVICII PUBLICE», посвідка на постійне проживання № НОМЕР_2 видана 18.12.2018 органом 5101, персональний номер - НОМЕР_3 , місце роботи: промтоварний ринок «7 КМ» (Одеська область, Овідіопольський район),
- про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України,
установив
Постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 50 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 56 011 (п`ятдесят шість тисяч одинадцять) грн. 19 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Судом встановлені наступні обставини. 22.05.2025 року о 06 год. 36 хв. в зону митного контролю, міжнародного автомобільного пункту пропуску «Маяки-Удобне-Паланка» відділу митного оформлення № 1 митного поста «Дністровський» Одеської митниці, в напрямку виїзд з України до Молдови, по смузі руху «зелений коридор» в`їхав легковий автомобіль марки «Toyota Camry» (реєстраційний номер НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_5 , країна реєстрації - UA), під керуванням громадянина Республіки Молдови ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 )
Під час внесення інформації до електронного журналу пункту пропуску, спрацював «АСАУР» на гр. ОСОБА_3 наявне орієнтування Одеської митниці.
Так при здійсненні митного контролю та перевірки документів, згідно з інформацією ЄАІС ДМСУ встановлено, що громадянин Республіки Молдови ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), 21.02.2024 ввіз на митну територію України в режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» транспортний засіб особистого користування, а саме - легковий автомобіль марки «Mitsubishi Lancer» (реєстраційний номер НОМЕР_6 , кузов № НОМЕР_7 , країна реєстрації - Молдова) через пункт пропуску «Маяки- Удобне-Паланка», митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці.
При ввезенні 21.02.2024 року на митну територію України легкового автомобілю «Mitsubishi Lancer» (р/н НОМЕР_6 , кузов № НОМЕР_7 ), в пункт пропуску «Маяки-Удобне-Паланка», митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці, при проходженні митного контролю гр. Республіки Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) надав паспорт громадянина Республіки Молдови № НОМЕР_1 виданий 05.04.2023 органом « ОСОБА_4 » та вказав місце проживання: АДРЕСА_2 .
В ході митного оформлення 22.05.2025 р. на митному посту «Маяки-Удобне- Паланка» Одеської митниці було встановлено, що гр. Республіки Молдови ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) має посвідку на постійне проживання в Україні серії № НОМЕР_2 видана 18.12.2018 органом 5101, відповідно до якої місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
За даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску гр. Республіки Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) 21.02.2024 о 16 год. 37 хв. в`їхав на територію України; 22.05.2025 о 06 год. 36 хв. виїхав з території України.
Тобто, гр. Республіки Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) на території України перебуває більше ніж 183 днів (включаючи день приїзду та від`їзду).
На підставі вищевикладеного, гр. Республіки Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) являється громадянином-резидентом.
Тобто, відповідно до бази даних ЄАІС ДМСУ гр. Республіки Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), як резидент у 2024 в пільговому відношенні, незаконно ввіз на митну територію України в режимі «тимчасового ввезення» транспортний засіб марки «Mitsubishi Lancer» (реєстраційний номер НОМЕР_6 , кузов № НОМЕР_7 , країна реєстрації - Молдова).
Сума митних платежів, які підлягають обов`язковій сплаті у разі переміщення через митний кордон України вищевказаного транспортного засобу, відповідно до листа митного поста «Дністровський» Одеської митниці від 26.06.2025 №28-06/28-06-03/31850 становить 112022,38 грн.
Зазначені дії кваліфіковані за ознаками порушення (порушень) митних правил, передбаченого (передбачених) ст. 485 Митного кодексу України.
В апеляційній скарзі представник  ОСОБА_1 – адвокат Стецюк С.Б., не погоджуючись із постановою суду, вважає, що постанова суду винесена із порушенням норм процесуального права та всупереч вимогам ст.245 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що:
- ОСОБА_2 є громадянином Республіки Молдова, та жодним чином не відмовлявся від громадянства, тому на законних підставах надав для проходження митного контролю паспорт громадянина Республіка Молдова, не маючи жодним чином умислу на вчинення адміністративного правопорушення;
- враховуючи те, що ОСОБА_2 є громадянином Республіки Молдова та не мав умислу уникати сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також те, що митним органом не доведено факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу, захисник вважає, що відсутні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України. 
На підставі викладеного, адвокат Стецюк С.Б.просить постанову суду відносно ОСОБА_1 скасувати та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Крім того, в апеляційній скарзі адвоката Стецюка С.Б. міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови місцевого суду, яке обґрунтоване тим, що постанова Хаджибейського районного суду м.Одеси від 27.01.2026 року винесена судом при відсутності у судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисника, повний текст зазначеної постанови направлено оприлюднено, відповідно до інформації єдиного реєстру судових рішень 09.03.2026 року та направлено до електронного кабінету захисника в підсистемі ЄСІТС 12.03.2026 року.
Натомість, апеляційну скаргу через підсистему «Електронний суд» подано 17.03.2026 року.
Таким чином, захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Хаджибейського районного суду м.Одеси від 27.01.2026 року.
Клопотання адвоката Стецюка С.Б. про поновлення процесуального строку на оскарження постанови суду визнано вмотивованим та продовжений апеляційний розгляд.
В судове засідання апеляційного суду адвокат Стецюк С.Б.не з`явився, причини неявки не повідомив, натомість про місце та час судового розгляду був повідомлений завчасно, 27.03.2026 року шляхом надіслання смс-повідомлення та судової повістки до підсистеми «Електронний суд», які він отримав того ж дня.
Апеляційний суд зазначає, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").
Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».
Більш того, відповідно до ч. 4 ст. 294 КУпАП апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності ОСОБА_1 та, його представника - адвоката Стецюка С.Б. на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.
Вислухавши думку представника Одеської Митниці Ревенко Т.А., яка заперечувала проти апеляційної скарги і просила відмовити у її задоволенні, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Завданнями провадження у справах про порушення митних правил, як це передбачено ст. 486 МК України, є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.98, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.
Відповідно до ст. 485 Митного кодексу України відповідальність настає за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом. Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, про що також вказано в апеляційній скарзі представника митниці.
Відповідно до ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається скоєним умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Під час судового розгляду встановлено, що 22.05.2025 року о 06 год. 36 хв. в зону митного контролю, міжнародного автомобільного пункту пропуску «Маяки-Удобне-Паланка» відділу митного оформлення № 1 митного поста «Дністровський» Одеської митниці,, в напрямку виїзд з Україну до Молдови, по смузі руху «зелений коридор» в`їхав легковий автомобіль марки «Toyota Camry» (реєстраційний номер НОМЕР_4 , кузов № НОМЕР_5 , країна реєстрації - UA), під керуванням громадянина Республіки Молдови ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 )
Під час внесення інформації до електронного журналу пункту пропуску, спрацював «АСАУР» на гр. ОСОБА_3 наявне орієнтування Одеської митниці.
Так при здійсненні митного контролю та перевірки документів, згідно з інформацією ЄАІС ДМСУ встановлено, що громадянин Республіки Молдови ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), 21.02.2024 ввіз на митну територію України в режимі «Тимчасове ввезення до 1 року» транспортний засіб особистого користування, а саме - легковий автомобіль марки «Mitsubishi Lancer» (реєстраційний номер НОМЕР_6 , кузов № НОМЕР_7 , країна реєстрації - Молдова) через пункт пропуску «Маяки- Удобне-Паланка», митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці.
При ввезенні 21.02.2024 року на митну територію України легкового автомобілю «Mitsubishi Lancer» (р/н НОМЕР_6 , кузов № НОМЕР_7 ), в пункт пропуску «Маяки-Удобне-Паланка», митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці, при проходженні митного контролю гр. Республіки Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) надав паспорт громадянина Республіки Молдови № НОМЕР_1 виданий 05.04.2023 органом « ОСОБА_4 » та вказав місце проживання: АДРЕСА_2 .
В ході митного оформлення 22.05.2025 р. на митному посту «Маяки-Удобне- Паланка» Одеської митниці було встановлено, що гр. Республіки Молдови ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) має посвідку на постійне проживання в Україні серії № НОМЕР_2 видана 18.12.2018 органом 5101, відповідно до якої місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
Щодо доводів апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_2 є громадянином Республіки Молдова, та жодним чином не відмовлявся від громадянства, тому на законних підставах надав для проходження митного контролю паспорт громадянина Республіка Молдова, не маючи жодним чином умислу на вчинення адміністративного правопорушення, апеляційним судом встановлено наступне.
Так, згідно частини 3 статті 380 МК України тимчасове ввезення громадянам-резидентам транспортних засобів особистого користування дозволяється під письмове зобов`язання на строк до одного року за умови письмового декларування та сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.
Відповідно до ст. 30 Податкового кодексу України податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі. Податкова пільга надається, зокрема, шляхом звільнення від сплати податку та збору.
Відповідно до п.50 ч.1 ст. 4 МК України резиденти - це фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.
Підпунктом "в" п.33 ч.1 ст.4 МК України визначено, що нерезиденти - фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV (зі змінами) громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.
Згідно статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні; - посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.
Також, статус резидента в Україні визначається відповідно до положень підпункту 14.1.213 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України зокрема, вказано, що фізична особа - резидент - це фізична особа, яка має місце проживання в Україні.
Підпункт 14.1.213 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає, що у разі якщо фізична особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні зв`язки (центр життєвих інтересів) в Україні. У разі якщо державу, в якій фізична особа має центр життєвих інтересів, не можна визначити, або якщо фізична особа не має місця постійного проживання у жодній з держав, вона вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та від`їзду) протягом періоду або періодів податкового року.
За даними Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску гр. Республіки Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) 21.02.2024 року о 16 год. 37 хв. в`їхав на територію України; 22.05.2025 року о 06 год. 36 хв. виїхав з території України.
Тобто, гр. Республіки Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) на території України перебуває більше ніж 183 днів (включаючи день приїзду та від`їзду).
На підставі вищевикладеного, є цілком обґрунтованим висновок суду 1-ої інстанції про те, що гр. Республіки Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) являється громадянином-резидентом.
Тобто, відповідно до бази даних ЄАІС ДМСУ гр. Республіки Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), як резидент у 2024 році в пільговому відношенні, ввіз на митну територію України в режимі «тимчасового ввезення» транспортний засіб марки «Mitsubishi Lancer» (реєстраційний номер НОМЕР_6 , кузов № НОМЕР_7 , країна реєстрації - Молдова).
Сума митних платежів, які підлягають обов`язковій сплаті у разі переміщення через митний кордон України вищевказаного транспортного засобу, відповідно до листа митного поста «Дністровський» Одеської митниці від 26.06.2025 року №28-06/28-06-03/31850 становить 112022,38 грн.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що  ОСОБА_2 не є суб`єктом правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, не мав умислу уникати сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також те, що митним органом не доведено факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, з огляду на таке.
Як встановлено вище, оскільки ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) на території України перебуває більше ніж 183 днів (включаючи день приїзду та від`їзду), тому згідно із законодавством України вважається громадянином-резидентом.
Тобто, відповідно до бази даних ЄАІС ДМСУ гр. Республіки Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), як резидент у 2024 році в пільговому відношенні, ввіз на митну територію України в режимі «тимчасового ввезення» транспортний засіб марки «Mitsubishi Lancer» (реєстраційний номер НОМЕР_6 , кузов № НОМЕР_7 , країна реєстрації - Молдова).
Відповідно до ст.485 Митного кодексу України відповідальність настає за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою митному органу документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.
Таким чином гр. Республіки Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), використовував автомобіль марки «Mitsubishi Lancer» (реєстраційний номер НОМЕР_6 , кузов № НОМЕР_7 , країна реєстрації - Молдова), стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, тобто вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.
Отже, судом 1-ої та апеляційної інстанції встановлено, що в діях  ОСОБА_2 міститься склад інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України та доводи апеляційної скарги про відсутність умислу на його вчинення не знайшли своє підтвердження та спростовуються матеріалами справи.
Викладені вище обставини підтверджуються наступними доказами: протоколом про порушення митних правил №0434/500000/2025 від 02.07.2025 року, який складений уповноваженою особою; копією листа №7.10-5/20-06/10/8964; копією листа №7.10-5/20-06/10/9544; витягом з бази митниці про перетин кордону; копією паспорту гр. ОСОБА_1 ; копією техпаспорту на авто; копією посвідки на постійне проживання; службовою запискою №20/20-06/31559; службовою запискою №20/20-06/31151; копією довідки про ціну авто; службовою запискою №28-06/28-06-03/31850 та розрахунком платежів; копією листа №7.10-5/20-01/10/11645, дослідженими судом 1-ої інстанції та які визнаються апеляційним судом належними та допустимими.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги (ч. 7 ст. 294 КУпАП).
Важливе значення для перегляду судового рішення в порядку апеляційного провадження мають форма і зміст апеляційної скарги. Значною мірою від того, які доводи і мотиви викладені у скарзі та які вимоги висуваються скаржником, залежать наслідки апеляційного провадження.
Натомість, доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_5 не спростовують встановленої вини ОСОБА_1 , оскільки вина правопорушника повністю підтверджується матеріалами справита зводяться до незгоди із встановленими фактичними обставинами справи, однак жодних даних на спростування висновків суду 1-ої інстанції, апеляційна скарга не містить.
Переглядаючи постанову суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що при розгляді даної справи, суддя повно, всебічно і об`єктивно дослідив дані, що містяться в матеріалах справи, належним чином перевірив обставини викладені у протоколі про порушення митних правил, дав цим обставинам належну оцінку, вислухав всі аргументи сторін та, приймаючи рішення про визнання  ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, дійшов правильного висновку про те, що митним органом надано доказів, що в діях останнього міститься склад вказаного правопорушення, а загальні посилання скаржника на ухвалення судового рішення всупереч вимогам норм статей 245 КУпАП та 486 МК України не спростовують цих правильних висновків суду.
З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги ретельно перевірені апеляційним судом та ним надано належну оцінку, водночас, вони не спростовують висновки суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин та вини  ОСОБА_1 , вони є достатньо аргументованими, тому апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.
У відповідності до припису п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Отже, за результатами апеляційного розгляду апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та справедливою, тому підстави для задоволення апеляційної скарги, - відсутні.
Керуючись ст.ст. 268, 285, 294 КУпАП, ст.ст. 465, 485, 527, 529 МК України, апеляційний суд -
постановив

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Стецюка С.Б. – залишити без задоволення.
Постанову Хаджибейського районного суду м. Одеси від 27.01.2026 рокуякою  ОСОБА_2  ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду     Ю.І. Кравець