ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 р.	Справа № 520/13421/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.
представника позивача: Краснова І. В.
представника відповідача: Озацької О. В.
представника відповідача: Лютянського М. Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2025, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В., м. Харків, повний текст складено 03.12.25 у справі № 520/13421/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лікеро-горілчаний завод "Прайм" 
до  Головного управління ДПС у Харківській області , Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків  
третя особа:  Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області 
про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Лікеро-горілчаний завод "Прайм" (далі за текстом також - позивач, ТОВ "Лікеро-горілчаний завод "Прайм") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі за текстом також – відповідач, ГУ ДПС у Харківській області), третя особа: Головне управління Державної казначейської служби у Харківській області, в якому просило:
- визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління ДПС у Харківській області у поверненні Товариству з обмеженою відповідальністю «Лікеро - горілчаний завод «ПРАЙМ» надміру сплачених сум грошових зобов`язань з акцизного податку, яка викладена у листі № 55902/6/20-40-09-05-09 від 27.11.2024;
- стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «Лікеро-горілчаний завод «ПРАЙМ» надміру сплачені кошти з акцизного податку на лікеро-горілчану продукцію в розмірі 27254728 гривень 11 копійок;
- стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ «Лікеро-горілчаний завод «ПРАЙМ» (код ЄДРПОУ 33867056; 63525, Харківська обл., Чугуївський р-н, селище міського типу Малинівка, вул. Олімпійська, 1) надміру сплачені кошти з акцизного податку винороб.продукц., для виробництва якої використаний спирт етиловий в розмірі 679 760 гривень 49 копійок;
- судові витрати розподілити у відповідності до вимог чинного законодавства України.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року залучено Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (відокремлений підрозділ ДПС України, далі за текстом також - ДПС ВПП, відповідач) у якості співвідповідача.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано відмову Головного управління ДПС у Харківській області у поверненні Товариству з обмеженою відповідальністю «Лікеро - горілчаний завод «ПРАЙМ» надміру сплачених сум грошових зобов`язань з акцизного податку, яка викладена у листі № 55902/6/20-40-09-05-09 від 27.11.2024.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Лікеро-горілчаний завод «ПРАЙМ» надміру сплачені кошти з акцизного податку на лікеро-горілчану продукцію в розмірі 27 254728 гривень 11 копійок.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ТОВ «Лікеро-горілчаний завод «ПРАЙМ» надміру сплачені кошти з акцизного податку винороб.продукц., для виробництва якої використаний спирт етиловий в розмірі 679760 гривень 49 копійок.
Стягнуто з Головного управління ДПС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лікеро-горілчаний завод "Прайм" сплачений судовий збір в сумі 16654 грн.
Стягнуто з Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (відокремлений підрозділ ДПС України) сплачений судовий збір в сумі 16654 грн.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, із ненаданням належної оцінки усім істотним обставинам справи. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач наводить обставини справи, зазначає про ненадання судом першої інстанції належної оцінки доказам відповідача, на підтвердження того факту, що суми грошових коштів по акцизному податку з вироблених в Україні підакцизних товарів (продукції) сплачені позивачем в рахунок погашення податкових векселів, які згідно з вимогами законодавства не підлягають поверненню, як помилково та/або надміру сплачені суми грошових зобов`язань. Указує, що судом першої інстанції не надано оцінку доводам відповідача, що у ГУ ДПС у Харківській області відсутні правові підстави для повернення надміру сплачених грошових зобов`язань позивачу у зв`язку з наявністю на дату розгляду заяви у такого платника податкового боргу; що спірна переплата виникла у зв`язку зі сплатою позивачем акцизного податку виключно в рахунок погашення податкових векселів та не є надміру сплаченими грошовими зобов`язаннями.
За результатами апеляційного розгляду просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Також, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Харківській області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, із ненаданням належної оцінки всім істотним обставинам справи, з висновками, які не відповідають обставинам справи. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач наводить обставини справи, а також доводи, які зазначило Північне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків в своїй апеляційній скарзі. Крім того, звертає увагу, що звільнення від погашення податкових векселів у разі форс - мажорних обставин, а також повернення сплачених у рахунок погашення податкових векселів сум акцизного податку Порядком № 475 та ст. 225 Податкового кодексу України не передбачено, відповідне коригування також не передбачене. Указує, що згідно з даними ІКС ДПС ТОВ «ЛГЗ «ПРАЙМ» 20.12.2022 сплачено акцизний податок в рахунок погашення податкових векселів, що не є надміру сплаченими грошовими зобов`язаннями у розумінні статті 43 Податкового кодексу України.
За результатами апеляційного розгляду просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Від позивача надійшли відзиви на апеляційні скарги контролюючого орану, в яких він зазначає, що у рішенні суд першої інстанції зробив правильний висновок про обґрунтованість позовних вимог. Уважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційні скарги просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Головне управління Державної казначейської служби у Харківській області правом на висловлення свого ставлення до апеляційних скарг не скористалося.
У судовому засіданні представники відповідачів вимоги апеляційних скарг підтримали, представник позивача наполягав на залишенні апеляційних скарг без задоволення.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та відповідачів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Лікеро-горілчаний завод «ПРАЙМ» здійснює господарську діяльність на ринку виробництва алкогольних напоїв та є платником акцизного податку на алкогольні напої.
Місцезнаходження виробничих потужностей, складів, офісних приміщень, спиртосховища, технологічного обладнання, в тому числі для зберігання спирту етилового та коньячного, до повномасштабного вторгнення російської федерації та зараз знаходиться за адресою: смт. Малинівка, Чугуївський район, Харківська область.
Позивач до кінця 2023 року перебував на обліку у Північному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - ДПС ВПП), а з початку 2024 року перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Харківській області, що підтверджується листом № 29/6/35-00/12-14 від 02.01.2024.
У зв`язку зі специфікою своєї діяльності та відповідно до ст. 225 ПК України позивач подавав контролюючому органу за своїм місцезнаходженням до отримання з акцизного складу спирту етилового неденатурованого, призначеного для переробки на алкогольні напої, податкові векселі, які є забезпеченням виконання зобов`язання такого платника у строк до 90 календарних днів, починаючи з дня видачі податкового векселя, сплатити суму податку, розраховану за ставками для цієї продукції.
Протягом січня - лютого 2022 року Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків поставлено на облік прості векселі позивача з терміном погашення квітень - травень 2022 року, а саме: простий вексель від 05 січня 2022 року серія АА2640910 на суму 648 242,79 грн з терміном погашення 04 квітня 2022 року; простий вексель від 05 січня 2022 року серія АА2721372 на суму 2 981 579,42 грн з терміном погашення 04 квітня 2022 року; простий вексель від 12 січня 2022 року серія АА2721373 на суму 3 618 360,00 грн з терміном погашення 11 квітня 2022 року; простий вексель від 18 січня 2022 року серія АА2721374 на суму 3 618 360,00 грн з терміном погашення 17 квітня 2022 року; простий вексель від 20 січня 2022 року серія АА2721375 на суму 3 618 360,00 грн з терміном погашення 19 квітня 2022 року; простий вексель від 21 січня 2022 року серія АА2721376 на суму 3 551 007,72 грн з терміном погашення 20 квітня 2022 року; простий вексель від 24 січня 2022 року серія АА2721377 на суму 3 615 896,98 грн. з терміном погашення 23 квітня 2022 року; простий вексель від 26 січня 2022 року серія АА2721378 на суму 3 615 909,67 грн з терміном погашення 25 квітня 2022 року; простий вексель від 03 лютого 2022 року серія АА2721379 на суму 3 615 554,18 грн з терміном погашення 03 травня 2022 року; простий вексель від 03 лютого 2022 року серія АА2721380 на суму 3 614 436,94 грн з терміном погашення 03 травня 2022 року; простий вексель від 09 лютого 2022 року серія АА2721381 на суму 3 618 360,00 грн з терміном погашення 09 травня 2022 року; простий вексель від 09 лютого 2022 року серія АА2721382 на суму 3 618 360,00 грн з терміном погашення 09 травня 2022 року; простий вексель від 16 лютого 2022 року серія АА2721384 на суму 3 618 360,00 грн з терміном погашення 16 травня 2022 року; простий вексель від 18 лютого 2022 року серія АА2721388 на суму 3 614 449,63 грн з терміном погашення 18 травня 2022 року; простий вексель від 16 лютого 2022 року серія АА2721386 на суму 3 614 462,33 грн з терміном погашення 16 травня 2022 року; простий вексель від 17 лютого 2022 року серія АА2721387 на суму 3 615 731,93 грн з терміном погашення 17 травня 2022 року.
За вказаними векселями позивачем здійснено оплату у сумі 29237271,59 грн, що підтверджується відповідними банківськими документами.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який триває і донині.
Згідно з п.п. 3 п. 7 розділу VII Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 грудня 2022 року, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 (зі змінами та доповненнями), протягом часу дії означеного наказу, а саме, з дати набрання ним чинності 26.04.2022 по 27.12.2022 року (дату втрати ним чинності), Малинівська селищна територіальна громада Чугуївського району Харківської області є територією, що розташована в районі проведення бойових дій та/або перебувала в тимчасовій окупації.
Тобто населений пункт - фактичне знаходження та знаходження виробничих потужностей позивача було включено до переліку території населеного пункту, у якому ведуться воєнні (бойові) дії, який (які) знаходиться в оточенні (блокуванні) або тимчасово окупований збройними формуваннями російської федерації.
Унаслідок військової агресії російської федерації позивач позбавлений всієї матеріально -технічної бази, основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, доступу до приміщень, первинної документації, комп`ютерної техніки тощо. Крім того, позивачем повністю втрачено наявні складські залишки продукції та сировини, в тому числі спирту, на підтвердження чого додано відповідні документи.
13.09.2023 Харківським окружним адміністративним судом у справі № 520/12001/23 прийнято рішення, яким визнано протиправним та скасовано рішення ДПС ВПД від 21.12.2022 щодо можливості виконання платником податків – позивачем, свого податкового обов`язку. Вказане рішення залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 14 грудня 2023 у справі № 520/12001/23 та набрало законної сили.
У зв`язку з постійним використанням позивачем у власній діяльності податкових векселів, такі податкові зобов`язання відображено у Деклараціях з акцизного податку та відповідно враховано як складову для обрахунку розміру акцизного податку з алкогольних напоїв, що підлягає сплаті до бюджету.
З підстав втрати продукції та сировини, як зазначено вище, та встановлення їх розміру на початку 2023 року, позивачем подано декларацію з акцизного податку за грудень 2022 року, в якій у рядку 15 додатку 3 відображено зі знаком «-» (мінус) акцизний податок у сумі 51756 818,79 грн (у т.ч. 50086291,32 грн за кодом УКТЗЕД 2208601100 та 1670527,47 грн за кодом УКТЗЕД 2205109000). У доповненні до вказаної декларації (додаток 10) позивачем надано пояснення, що вказана сума «розрахована з понаднормативних форс-мажорних обставин витрат у кількості 40 847,94 дол. безводного спирту (у т.ч. 39450,45 грн за кодом УКТЗЕД 2208601100 та 1397,49 грн за кодом УКТЗЕД 2205109000), що виникли у період з 24.02.2022 по 15.12.2022 (дата проведення інвентаризації залишків спирту) внаслідок форс-мажорних обставин, що призвели до протиправних дій третіх осіб під час військової агресії російської федерації проти України в результаті знаходження території, де розташовані виробничі потужності позивача, в зоні бойових дій».
17.02.2023 за результатами проведення камеральної перевірки щодо виявлених помилок (порушень) у декларації з акцизного податку ДПС ВПП складений акт № 70/35-00-04-05-13/33867056, на підставі якого 31.03.2023 прийнято податкові повідомлення-рішення № 12635000405 та № 12735000405 щодо неправомірного відображення позивачем у Декларації з акцизного податку за грудень 2022 року в рядку 15 додатку 3 акцизного податку зі знаком «-» (мінус) у сумі 51756818,79 грн.
Позивач оскаржив указані податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку.
14.07.2023 за результатом розгляду скарги позивача Державною податковою службою України прийнято рішення № 19181/6/99-00-06-03-01-06, яким скарга задоволена, а вказані ППР - скасовано.
22.12.2022 ДПС ВПП звернулося до приватного нотаріуса Мангушевої О.С. з метою вчинення протестів за векселями: від 12.01.2022 серія АА2721373, від 18.01.2022 серія АА2721374, від 20.01.2022 серія АА2721375, від 09.02.2022 серія АА2721381, від 09.02.2022 серія АА2721382, від 16.02.2022 серія АА2721384.
23.12.2022 приватним нотаріусом ХМНО Мангушевою О.С. за реєстраційними номерами №160-№165 вчинено протести у неплатежі за наведеними простими векселями.
Не погодившись з такими діями податкового органу, позивач оскаржив наведені протести векселів у судовому порядку.
10.01.2024 постановою Другого апеляційного адміністративного суду у справі № 520/1179/23, зокрема, визнано протиправним дії ДПС ВПП щодо вчинення протестів у неплатежі за податковими векселями, шляхом звернення до приватного нотаріусу Мангушевої О.С. Постановою Верховного Суду від 22 квітня 2024 року у справі №520/1179/23 постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2024 року у справі № 520/1179/23 залишено без змін.
У зв`язку з зазначеними обставинами у позивача станом на жовтень 2024 року виникла переплата з акцизного податку в розмірі 24893597,22 грн, а саме: - код платежу 14020200 акцизний податок на лікеро-горілчану продукцію у розмірі 24213837,73 грн - код платежу 14022300 акцизний податок винороб.продукц., для виробництва якої використаний спирт етиловий у розмірі 679760,49 грн.
Вказана переплата відображена в інтегрованій картці обліку платника податку позивача в розділі розрахунків за відповідним податком, доступ до якої забезпечується засобами електронний кабінет платника податків.
Зважаючи на наведене, позивач звернувся до ГУ ДПС у Харківській області з заявою від 31.10.2024 про повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, в якій відображено бажання щодо перерахування переплати з акцизного податку на лікеро -горілчану продукцію у розмірі 3050071,38 грн на акцизний податок винороб.продукц., для виробництва якої використаний спирт етиловий (коньячна продукція). Такими діями позивач бажав здійснити фактичний взаємозалік власних зобов`язань з акцизного податку на продукцію без спирту етилового за рахунок наявної переплати з акцизного податку на лікеро-горілчану продукцію.
Відповідач листом № 49922/6/20-40-09-05-09 від 06.11.2024 відмовив у здійсненні такого зарахування, зазначивши, шо переплата з акцизного податку на лікеро-горілчану продукцію сплачена в рахунок погашення податкових векселів та не є помилково та/або надміру сплаченими грошовими зобов`язаннями, відповідно до ст. 43 Податкового кодексу України.
Не погодившись із прийнятим Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків рішенням, позивач звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою № 100/177-24 від 22.11.2024.
20.01.2025 ДПС України прийнято рішення про результати розгляду скарги № 1833/6/99-00-06-03-03-06, яким фактично відмовлено позивачу з аналогічних в оскаржуваному рішенню підстав, зазначено, що позивач сплатив указаний акцизний податок за виноробну продукцію та не має заборгованості з оплати акцизного податку за будь-який вид продукції.
21.11.2024 позивач також звернувся до ГУ ДПС у Харківській області з заявою № 100/176-24 про повернення надміру сплачених сум грошових зобов`язань, в якій відображено бажання щодо переведення переплати в розмірі 24893597,22 грн (акцизний податок на лікеро-горілчану продукцію у розмірі 24213 837,73 грн та акцизний податок винороб.продукц., для виробництва якої використаний спирт етиловий в розмірі 679760,49 грн) на поточний рахунок позивача (т.1 а.с. 210).
Відповідач листом № 55902/6/20-40-09-05-09 від 27.11.2024 відмовив у здійсненні такого перерахування, зазначивши, що така переплата виникла у зв`язку зі сплатою позивачем акцизного податку виключно у рахунок погашення податкових векселів та не є надміру сплаченими грошовими зобов`язаннями, тому повернути вказану суму є неможливим (т.1 а.с. 211).
Станом на дату розгляду справи у позивача наявна переплата з акцизного податку у розмірі 27934488,60 грн, а саме:
- код платежу 14020200 акцизний податок на лікеро-горілчану продукцію у розмірі 27254728,11 грн;
- код платежу 14022300 акцизний податок винороб.продукц., для виробництва якої використаний спирт етиловий у розмірі 679760,49 грн.
Вказана переплата відображена в інтегрованій картці обліку платника податку позивача у розділі розрахунків по відповідному податку, доступ до якої забезпечується засобами електронний кабінет платника податків.
Позивач не погоджується з позицією податкового органу щодо неповернення переплати з акцизного податку, з огляду на що звернувся до суду з позовом у цій справі.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що ГУ ДПС у Харківській області безпідставно відмовило у поверненні грошових коштів позивачу, посилаючись, на те, що така переплата не є надміру сплаченим грошовим зобов`язанням, що не відповідає нормам чинного законодавства України.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, з огляду на таке.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до п. 3.3. ст. 3 Податкового кодексу України (далі також – ПК України) порядок адміністрування податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) та інших платежів відповідно до законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, визначається виключно податковим законодавством, законодавством про збір та ведення обліку єдиного внеску.
Приписами п. 5.2 ст. 5 ПК України встановлено, що у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.
Стаття 7 ПК України визначає загальні засади встановлення податків і зборів, а саме:
7.1. Під час встановлення податку обов`язково визначаються такі елементи:
7.1.1. платники податку;
7.1.2. об`єкт оподаткування;
7.1.3. база оподаткування;
7.1.4. ставка податку;
7.1.5. порядок обчислення податку;
7.1.6. податковий період;
7.1.7. строк та порядок сплати податку;
7.1.8. строк та порядок подання звітності про обчислення і сплату податку.
7.2. Під час встановлення податку можуть передбачатися податкові пільги та порядок їх застосування.
7.3. Будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до цього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.
7.4. Елементи податку, визначені в пункті 7.1 цієї статті, підстави для надання податкових пільг та порядок їх застосування визначаються виключно цим Кодексом. 
Стаття 14 ПК України містить такі визначення понять:
14.1.11. адміністрування податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та інших платежів відповідно до законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (далі - податків, зборів, платежів) - це сукупність рішень та процедур контролюючих органів і дій їх посадових осіб, що визначають інституційну структуру податкових та митних відносин, організовують ідентифікацію, облік платників податків і платників єдиного внеску та об`єктів оподаткування, забезпечують сервісне обслуговування платників податків, організацію та контроль за сплатою податків, зборів, платежів відповідно до порядку, встановленого законом;
14.1.4. акцизний податок - непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції); 14.1.281. виробництво підакцизних товарів (продукції) - технологічний процес, в тому числі змішування, здійснення якого внаслідок зміни форми, властивостей або складу сировини, напівфабрикатів або готової продукції призводить до отримання підакцизних товарів (продукції, у тому числі сировини), надання таким товарам інших властивостей, що призводить або не призводить до збільшення обсягів таких товарів;
14.1.39. грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня;
14.1.115. надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету або на єдиний рахунок понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату;
14.1.156. податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України;
14.1.176. податковий вексель, авальований банком (податкова розписка) (далі - податковий вексель для цілей розділу VI цього Кодексу), - простий вексель, авальований банком, що видається векселедавцем: до отримання з акцизного складу спирту етилового, до отримання з нафтопереробного підприємства нафтопродуктів, речовин, що використовуються як компоненти моторних палив, або до ввезення нафтопродуктів на митну територію України і є забезпеченням виконання ним зобов`язання сплатити суму акцизного податку у строк, визначений статтями 225, 229 цього Кодексу;
14.1.212. реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
Відповідно до п. 15.1 ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Згідно з пп. 17.1.10 а. 17.1 ст. 17 ПК України платник податків має право, зокрема, на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.
Умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань визначає стаття 43 Податкового кодексу України.
Відповідно до п. 43.1. - 43.6. ст. 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені.
Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на рахунок платника податків у банку, небанківському надавачу платіжних послуг; на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, небанківському надавачу платіжних послуг.
Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку та подає його для виконання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
У разі якщо повернення сум податку на доходи фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу, відповідне повідомлення надсилається контролюючим органом до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення шістдесятиденного строку з дня отримання відповідної податкової декларації.
На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Контролюючий орган несе відповідальність згідно з законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.
Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані, або з єдиного рахунку.
Отже, зміст указаних норм дає підстави для висновку, що обов`язковою передумовою повернення платнику податків надміру/помилково сплачених коштів є одночасна наявність наступних обставин: 1) відсутність у такого платника податкового боргу; 2) подання платником податків заяви про повернення коштів протягом 1095 днів від дня виникнення переплати; 3) відповідність поданої заяви вимогам пункту 43.4 Податкового кодексу України. За наслідками подання відповідної заяви орган ДПС у визначенні законом строки повинен або підготувати висновок про повернення такої суми, або надати письмову відмову у поверненні коштів з бюджету з пропозицією проведення звірення стану рахунків (у разі відсутності в інформаційних базах даних ДПС відомостей щодо розміру заявленої до повернення суми).
Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 18 червня 2019 року (справа № 826/3490/18), від 13 червня 2019 року (справа № 812/1017/16), від 11 червня 2019 року (справа № 826/8802/16), від 5 березня 2019 року (справа № 814/3233/15), від 28 лютого 2019 року (справа № 805/1218/16-а), від 5 лютого 2019 року (справа № 826/7672/17).
Приписами п.п. 213.1.1. п. 213.1 ст. 213 ПК України визначено, що об`єктами оподаткування акцизним податком, зокрема, є операції з реалізації вироблених в Україні підакцизних товарів (продукції).
Відповідно до п. 216.3 ст. 216 ПК України податкове зобов`язання щодо втраченого підакцизного товару (продукції) не виникає, якщо, зокрема (а) платник податку документально зафіксував ці втрати та надав контролюючим органам необхідні докази того, що відповідний підакцизний товар (продукцію) утрачено внаслідок аварії, пожежі, повені чи інших форс-мажорних обставин і його використання на митній території України є неможливим.
Згідно з п. 217.1 ст. 217 ПК України суми податку, що підлягають сплаті, з підакцизних товарів (продукції), реалізованих суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі, та товарів (продукції), коди яких згідно з УКТ ЗЕД не зазначені у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу (крім газу природного у газоподібному стані за кодом 2711 21 00 00 згідно з УКТ ЗЕД), які використані як пальне для заправлення транспортних засобів, обладнання або пристроїв з двигунами внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення, з двигунами внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням, з двигунами внутрішнього згоряння з кривошипно-шатунним механізмом, визначаються платником податку самостійно, виходячи з об`єктів оподаткування, бази оподаткування та ставок цього податку, що діють на дату виникнення податкових зобов`язань.
Відповідно до п. 225.1 ст. 225 ПК України суб`єкт господарювання зобов`язаний сплатити податок або подати контролюючому органу за своїм місцезнаходженням до отримання з акцизного складу спирту етилового неденатурованого, призначеного для переробки на алкогольні напої (крім виноматеріалів та вермутів), податковий вексель, який є забезпеченням виконання зобов`язання такого платника у строк до 90 календарних днів, починаючи з дня видачі податкового векселя, сплатити суму податку, розраховану за ставками для цієї продукції.
Приписами п. 69.13 Підрозділу 10 Розділу ХХ ПКУ регламентовано, що на акцизних складах, які є частково зруйнованими та розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих російською федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, що визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, облік пального та спирту етилового здійснюватиметься на підставі даних інвентаризації, проведеної після закінчення зазначених у цьому пункті подій.
За змістом наведених норм переплата з акцизного податку, яка обліковується в інтегрованій картці позивача, є надміру сплаченим грошовим зобов`язанням.
У зв`язку з такою переплатою позивач відповідно до зазначених норм ПК України звернувся до податкового органу щодо її повернення на власний розрахунковий рахунок.
Натомість ГУ ДПС у Харківській області безпідставно відмовило у такому поверненні, посилаючись, у тому числі на те, що така переплата не є надміру сплаченим грошовим зобов`язанням, що не відповідає нормам чинного законодавства України.
Разом з цим колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що жодних обмежень та заборон повернення суми акцизного податку, внесеної у рахунок погашення податкових векселів, Податковий кодекс України не містить.
ПК України чітко регламентує, що є надміру сплаченими грошовими зобов`язаннями та порядок їх повернення.
Щодо твердження відповідачів про відсутність правових підстав для повернення надміру сплачених грошових зобов`язань позивачу у зв`язку з наявністю на дату розгляду заяви у підприємства податкового боргу.
З матеріалів справи слідує, що у жовтні 2024 року позивач звертався до податкового органу з заявою про перерахування частини (у розмірі 3050071,38 грн) надміру сплаченого акцизного податку «на лікеро-горілчану продукцію» у рахунок погашення заборгованості з акцизного податку «на виноробну продукцію, для виробництва якої не використовується спирт етиловий». Тобто фактично щодо здійснення зарахування переплати акцизного податку по одній продукції, у рахунок погашення заборгованості з того ж податку щодо іншої продукції. 
Зважаючи, що переплата позивача з акцизного податку «на лікеро-горілчану продукцію» значно перевищувала суму заборгованості з акцизного податку «на виноробну продукцію, для виробництва якої не використовується спирт етиловий», зважаючи на обставини, які склалися на виробництві (фактичне його повне зупинення та значні втрати, що пов`язані з повномасштабною військовою агресією російської федерації на території суверенної України) - позивач правомірно очікував на здійснення вказаного заліку.
Натомість, як убачається з матеріалів справи, податковим органом відмовлено позивачу в здійсненні такого зарахування. Відмова щодо повернення надміру сплачених грошових зобов`язань є, зокрема, предметом оскарження у цій справі.
Разом з цим ГУ ДПС у Харківській області, як на підставу відмови, зазначив таке:
- невизнання податковими органами сплачених позивачем грошових коштів по податковому векселю надміру сплаченими грошовими зобов`язаннями;
- наявність процедури адміністративного оскарження зарахування переплати у рахунок податкового боргу.
Отже, наявність / відсутність податкового боргу не змінило би позиції податкових органів щодо невизнання права позивача на отримання переплати з акцизного податку. 
Крім того, колегія суддів уважає за доцільне акцентувати увагу на відсутності можливості у позивача здійснити оплату вказаного податкового боргу, у зв`язку з неправомірними діями Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, зокрема, як зазначалось у позовній заяві, 22.12.2022 ДПС ВПП, звернулося до приватного нотаріуса Мангушевої О.С. з метою вчинення протестів за векселями: від 12.01.2022 серія АА2721373, від 18.01.2022 серія АА2721374, від 20.01.2022 серія АА2721375, від 09.02.2022 серія АА2721381, від 09.02.2022 серія АА2721382, від 16.02.2022 серія АА2721384. 
23.12.2022 приватним нотаріусом ХМНО Мангушевою О.С. за реєстраційними номерами №№160-165 вчинено протести у неплатежі за наведеними простими векселями. 
У подальшому приватний нотаріус Мангушева О.С. видала виконавчі написи № 4 від 03.01.2023, №5 від 03.01.2023, №6 від 03.01.2023, №7 від 03.01.2023, № 8 від 03.01.2023, № 9 від 03.01.2023 про стягнення з позивача заборгованості на користь податкового органу, які були оскаржені позивачем та визнанні такими, що не підлягають виконанню, у межах справи № 922/541/24. 
Також, у зв`язку зі зверненням Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до примусового виконання вказаних виконавчих написів нотаріуса та накладенням 07.11.2024 державним виконавцем (в межах зведеного виконавчого провадження № 76485619) арешту на грошові кошти, що містяться на рахунках позивача (постанова від 07.11.2024).
Вказаний арешт був припинений 04.04.2025 відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження. 
Окрім того, позивачем сплачено податковий борг 17.04.2025, що підтверджується платіжною інструкцією № 514, тобто зі спливом всього 13 календарних днів з дати прийняття рішення виконавцем про припинення арешту. Тобто позивач був вимушений сплатити таку заборгованість власними грошовими коштами у розмірі 3050071,38 грн, що за наявності значної переплати по акцизному податку призвело до фактичного зменшення оборотоздатності грошових коштів у позивача.
Посилання відповідачів в апеляційних скаргах на те, що дія Порядку інформаційної взаємодії Державної податкової служби України, її територіальних органів, Державної казначейської служби України, її територіальних органів, місцевих фінансових органів у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 11.02.2019 за № 60 (далі також – Порядок № 60), не поширюється на повернення суми акцизного податку, внесеної в рахунок погашення податкових векселів, колегія суддів уважає необґрунтованим, оскільки відсутність законодавчо визначеного механізму повернення відповідних сум не позбавляє платника податку пред`явлення вимоги про її повернення, як і такі обставини не позбавляють податковий орган обов`язку виконати набуті ним зобов`язання, виходячи з принципу належного врядування, що випливає з положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Так, у своїй постанові від 12.02.2019 у справі № 826/7380/15 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував, що поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 05 січня 2000 року) (Beyeler v. Italy, заява N 33202, § 100)).
За певних обставин «легітимне очікування» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви N 68385/10 та N 71378/10, § 35)).
ЄСПЛ у рішенні у справі «Інтерсплав проти України» від 09 січня 2007 року зазначив, що юридична особа-платник ПДВ мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява N 803/02, § 31-32). ЄСПЛ констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).
ЄСПЛ також неодноразово наголошував, що держава не має права посилатись на відсутність певного нормативного акту, що визначає механізм реалізації прав та свобод, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії при врегулюванні спірних правовідносин (справа «Кіладзе проти Грузії»).
За таких обставин владний суб`єкт не може посилатися на відсутність нормативного акту та на відсутність механізму, як на підставу правомірності його бездіяльності та звільнення його від відповідальності у вигляді повернення надміру сплачених сум грошових зобов`язань з акцизного податку.
Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують.
Колегія суддів зазначає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка, судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційних скарг спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та правильно вирішив справу, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для зміни розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 78, 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 у справі № 520/13421/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова	
Судді	   	В.Б. Русанова   А.О. Бегунц   	
Повний текст постанови складено 23.03.2026