ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/976/26 Справа № 216/371/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - КУЗНЕЦОВ Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Акуленко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 квітня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Акуленко В.В., розглянувши апеляційну скаргу захисника Заборського О.В., який діє в інтересах особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Центрально-Міського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 19 лютого 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 156 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень з конфіскацією предметів торгівлі. Стягнуто з нього судовий збір в розмірі 665,60 грн., 

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 20.12.2025, о 16 год. 45 хв., ОСОБА_1 , знаходячись за адресою: м. Кривий Ріг, Центрально-Міський район, пл. Захисників України, буд. 1К, здійснив продаж тютюнових виробів (снюсу) з рук, чим порушив Закон України №3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 156 КУпАП.
На вказане рішення захисник Заборський О.В. подав апеляційну скаргу, в якій він просить постанову судді відносно ОСОБА_1 скасувати та закрити провадження по справі. Зазначає, що суд першої не надав належної оцінки доказам по справі. Вказує, що ОСОБА_2 не є суб`єктом ст. 156 КУпАП. Наполягає, що факт торгівлі ОСОБА_2 не доведений судом першої інстанції, крім того не встановлено звідки цей товар з`явився у ОСОБА_1 . Зауважує, що відеозапис долучений до матеріалів справи не підтверджує винуватість ОСОБА_1 . 

Перевіривши матеріали слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідальність за ч. 3 ст. 156 КУпАП настає у випадку торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.
Факт вчинення Грічковським адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП підтверджується відповідним протоколом, рапортом, поясненням свідка ОСОБА_3 , протоколом огляду свідка ОСОБА_3 , платіжним дорученням та відеозаписом правопорушення.
Так, свідок ОСОБА_3 пояснив, що у месенджері «Телеграм» знайшов невідому особу, яка продає снюс. Після попередньої домовленості вони зустрілись 20.12.2025, близько 16 год. 40 хв., за адресою: м. Кривий Ріг, Центрально-Міський район, пл. Захисників України, буд. 1К, біля магазину «Сільпо». Чоловік передав йому три упаковки снюсу. Свідок ОСОБА_4 переказав на особисту карту чоловіка грошові кошти. Після переказу йому висвітилась ім`я та прізвища чоловіка – ОСОБА_1 .
Зазначені вище докази, є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх узгодженість, і достатніми для встановлення необхідних фактичних обставин справи та належного її розгляду.
Таким чином, в діях ОСОБА_1 безумовно наявний склад інкримінованого правопорушення за ч. 3 ст. 156 КУпАП.

Обговорюючи доводи сторони захисту, що ОСОБА_2 не є суб`єктом адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 156 КУпАП, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції з наступних підстав.
Так, суб`єктом адміністративного проступку є працівники торгівлі, громадського харчування та сфери послуг, громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності в цих галузях; будь-яка фізична осудна особа, що досягла 16-річного віку, ким і є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Щодо твердження сторони захисту, про не встановлення звідки саме товар снюс з`явився у ОСОБА_1 , апеляційний суд зауважує, що відповідальність за ч. 3 ст. 156 КУпАП, передбачає саме торгівлю, а не встановлення його походження, тому встановлення де і коли саме ОСОБА_2 придбані або взяті ці товари не відноситься до компетенції як суду першої та і суду апеляційної інстанції.

Обговорюючи доводи сторони захисту, щодо неналежності долученого до матеріалів справи відеозапису слід зазначити, що вони не знайшли свого підтвердження з огляду на наступне.
Відповідно до відеозапису, свідок ОСОБА_3 зустрівся з ОСОБА_2 20.12.2025 року, який передав йому три упаковки снюсу. Після передачі вказаних коробок свідок перерахував ОСОБА_2 грошові кошти.
Статтею 251 КУпАП, передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Вказаний відеозапис узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_3 , платіжним дорученням про перерахунок коштів ОСОБА_6 , тому він є належним та допустимим доказом в розумінні ст. 251 КУпАП та доводить причетність Грічковського до продажу свідку тютюнового виробу снюс.

Досліджені апеляційним судом матеріали справи та відеозапис, є інформативним і не вказують на упередженість чи суб`єктивне ставлення працівників поліції. 
Невизнання ОСОБА_2 своєї провини в скоєнні адміністративного правопорушення є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності за скоєне та спростовується вказаними у постанові доказами.
Апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, а доводи, зазначені захисником у своїй апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, тому підстав для зміни чи скасування судового рішення не вбачається. 

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Центрально-Міського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 19 лютого 2026 року відносно ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Заборського О.В. без задоволення.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя