ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року 
м. Київ
cправа № 914/3064/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Берднік І.С. - головуючого, Зуєва В.А., Міщенка І.С.,

секретар судового засідання - Корнієнко О.В.,

за участю представників:

Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична 
компанія «Укренерго» - Драчової М.С.,

Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» - Дворнікова А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.01.2026 (у складі колегії суддів: Скрипчук О.С. (головуючий), Бонк Т.Б., Кравчук Н.М.)

у справі № 914/3064/24

за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

до Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго»

про стягнення боргу, 3% річних та інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ:
У грудні 2024 року Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - ПрАТ «НЕК «Укренерго») звернулося до суду з позовом до Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» (далі - АТ «ДТЕК Західенерго») про стягнення 6 973 399,78 грн основного боргу, 132 037,32 грн 3 % річних, 479 072,56 грн інфляційних втрат за договором про участь у балансуючому ринку від 27.05.2019 № 0424-04013.
Позовні вимоги обґрунтовано обставинами порушення відповідачем умов договору про участь у балансуючому ринку від 27.05.2019 № 0424-04013 у частині оплати за продану балансуючу електричну енергію у квітні 2024 року, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 6 973 399,78 грн.
Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати основного боргу, позивач в порядку статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) нарахував та просив стягнути з відповідача на свою користь 132 037,32 грн 3 % річних за період з 19.04.2024 по 05.12.2024 та 479 072,56 грн інфляційних втрат за період з травня по жовтень 2024 року.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 17.07.2025 позов задоволено. Стягнуто з АТ «ДТЕК Західенерго» на користь ПрАТ «НЕК «Укренерго» 6 973 399,78 грн основного боргу, 132 037,32 грн 3 % річних, 479 072,56 грн інфляційних втрат та 91 014,12 грн витрат зі сплати судового збору.
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 14.01.2026 рішення Господарського суду Львівської області від 17.07.2025 скасовано, ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із висновками суду апеляційної інстанції, у лютому 2026 року ПрАТ «НЕК «Укренерго» подало касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права та наявність випадків, передбачених пунктами 2, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), просить скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.01.2026, а рішення Господарського суду Львівської області від 17.07.2025 залишити в силі.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.03.2026 відкрито касаційне провадження у справі № 914/3064/24 за касаційною скаргою ПрАТ «НЕК «Укренерго» з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини 2 статті 287 ГПК, та призначено касаційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 01.04.2026.
АТ «ДТЕК Західенерго» у відзиві на касаційну скаргу зазначає про правильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов таких висновків. 
При вирішенні справи судами першої та апеляційної інстанцій установлено, що ПрАТ «НЕК «Укренерго» є оператором системи передачі електричної енергії України, що забезпечує диспетчерське (оперативно-технологічне) управління Об`єднаною енергосистемою (ОЕС), передачу струму магістральними мережами від генерації до розподільчих мереж, а також є адміністратором комерційного обліку та адміністратором розрахунків на ринку електричної енергії України, що діє на підставі відповідної ліцензії (оператор системи передачі/ОСП).

АТ «ДТЕК Західенерго» є виробником електричної енергії на підставі ліцензії, виданої згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 18.06.2019 № 1074 (постачальник послуг балансування/ППБ).
Постановою від 14.03.2018 № 307 НКРЕКП затверджено Правила ринку (далі - Правила ринку, у редакції на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до Додатку 7 яких затверджено форму Типового договору про участь у балансуючому ринку.
АТ «ДТЕК Західенерго» надіслало ПрАТ «НЕК «Укренерго» заяву-приєднання до договору про участь у балансуючому ринку та включення до реєстру постачальників послуг з балансування.
Ця заява була акцептована ПрАТ «НЕК «Укренерго» 27.05.2019 та відповідача у повідомленні від 27.05.2019 № 01/18993 проінформовано про приєднання до договору про участь у балансуючому ринку; також було зазначено, що договір укладено з урахуванням статті 634 ЦК, він є публічним і розміщений на офіційному сайті ОСП; ідентифікатор договору № 0424-04013.
Відповідно до наказів ПрАТ «НЕК «Укренерго» до договору неодноразово вносились зміни. Так, до спірних правовідносин застосовуються положення договору в редакції наказу ПрАТ «НЕК «Укренерго» від 20.10.2023 № 598, яким затверджено умови договору про участь у балансуючому ринку.
Згідно з пунктом 1.3 договору надання ППБ (відповідачем) ОСП (позивачу) заяви-приєднання в цілому до цього договору, що є додатком 1 до цього договору, є погодженням пропозиції на приєднання до цього договору, а також зобов`язанням щодо виконання Правил ринку.
Відповідно до пункту 1.2 договору ППБ зобов`язався надавати балансуючу електричну енергію на завантаження або розвантаження для здійснення ОСП балансування об`єднаної енергетичної системи України. ОСП зобов`язався продавати балансуючу електричну енергію ППБ або купувати балансуючу електричну енергію у ППБ та отримувати оплату за продану ППБ балансуючу електричну енергію або сплачувати кошти за куплену балансуючу електричну енергію у ППБ відповідно до умов цього договору та Правил ринку.
Загальна вартість цього договору складається із суми придбаних та проданих обсягів електричної енергії на балансуючому ринку протягом дії цього договору та відповідно до умов цього договору (пункт 2.1 договору).
Розрахунок ціни купівлі-продажу електричної енергії визначається у відповідності до Правил ринку (пункт 2.2 договору).
ОСП має право надавати ППБ диспетчерські команди (підпункт 3 пункту 5.2. договору), а ППБ має обов`язок виконувати диспетчерські команди, надані ОСП (підпункт 3 пункту 5.5 договору).
Для розрахунків за цим договором використовуються обсяги електричної енергії, купленої-проданої на балансуючому ринку ППБ (пункт 3.1 договору).
Виставлення рахунків та оплата платежів здійснюється відповідно до процедур та у строки, визначені Правилами ринку (пункт 4.1 договору).
Подання платіжних документів здійснюється сторонами відповідно до Правил ринку (пункт 4.2 договору).
Якщо ППБ має заперечення до інформації, що міститься у платіжному документі, то він повинен повідомити про це ОСП не пізніше 12:00 наступного робочого дня після виставлення рахунку. Наявність заперечень не є підставою для створення дебіторської заборгованості перед ОСП (пункт 4.3 договору).
Відповідно до пункту 4.4 договору ОСП формує та направляє акт купівлі-продажу (далі - акт) до ППБ не пізніше 13 календарного дня місяця, наступного за розрахунковим.
Підписання акта відбувається в електронній формі (за допомогою системи, яка забезпечує функціонування електронного документообігу з накладанням КЕП (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено Законом), що забезпечує юридично значимий електронний документообіг між сторонами, та розміщений у мережі Інтернет за посиланням: https://online.ua.energy/, або у паперовій формі шляхом підписання уповноваженою особою акта (у разі неможливості підпису в електронній формі).
Сторонами має бути забезпечена можливість здійснення електронного документообігу шляхом реєстрації у системі, яка забезпечує функціонування електронного документообігу.
Протягом двох робочих днів з дня направлення ОСП до ППБ акта ППБ розглядає та повертає ОСП один примірник акта, підписаного зі своєї сторони.
Акт повинен бути підписаний сторонами в один і той самий спосіб.
У разі незгоди із розрахунками ОСП відповідно до акта ППБ протягом двох робочих днів надсилає ОСП обґрунтовані зауваження щодо цього акта та ініціює спір відповідно до норм чинного законодавства. До здійснення коригування обсяг та вартість електричної енергії визначається за даними, зазначеними в акті.
Якщо ППБ протягом двох робочих днів з дня направлення ОСП до ППБ акта не ініціював спір та не направив до ОСП підписаний зі сторони ППБ примірник акта, то такий акт вважається підписаним ППБ.
Згідно з пунктом 7.7.3 глави 7.7 розділу VII Правил ринку оплата платіжного документа з банківського рахунку учасника ринку на банківський рахунок АР здійснюється протягом двох робочих днів з дати направлення платіжного документа.
16.04.2024 ОСП було виставлено рахунок-фактуру (invoice) № 1604202400044 на загальну суму 6 973 399,78 грн з ПДВ (перша декада квітня 2024 року). На підтвердження факту купівлі-продажу балансуючої електричної енергії у квітні 2024 року подано акт купівлі-продажу балансуючої електричної енергії згідно з договором від 30.04.2024 № БР/24/04-0424.
Акт купівлі-продажу балансуючої електричної енергії у квітні 2024 року відповідач не підписав.
АТ «ДТЕК Західенерго» звернуло увагу, що не підписало акт купівлі-продажу балансуючої електричної енергії за квітень 2024 року, у зв`язку із неузгодженими обсягами його зобов`язань. Надані ОСП команди на розвантаження задля врегулювання системних обмежень всупереч положенням Правил ринку, вплинули на розрахунки між сторонами договору. Про обставини надання команд на розвантаження задля врегулювання системних обмежень відповідачу не було відомо в момент надання таких команд, а стало відомо лише після формування подекадних рахунків-фактур на сплату електричної енергії для балансування, в тому числі спірного від 16.04.2024 № 1604202400044.
АТ «ДТЕК Західенерго» не погодилося з рахунком-фактурою та актом купівлі-продажу балансуючої електричної енергії у частині вартості балансуючої електричної енергії, отриманої ППБ за результатами розрахунків за квітень 2024 року, та надіслало на адресу ОСП:
- заперечення від 17.04.2024 до рахунку № 1604202400044 від 14.02.2024 (перша декада квітня 2024 року);
- зауваження від 10.05.2024 до акта № БР/24/04-0424 купівлі-продажу балансуючої електричної енергії за період з 01.04.2024 по 30.04.2024.
Відповідно до наведених зауважень АТ «ДТЕК Західенерго» просило ПрАТ «НЕК «Укренерго» врегулювати це питання шляхом перерахування вартості обсягів балансуючої енергії з урахуванням вимог Правил ринку, однак жодних дій з боку позивача вчинено не було.
У подальшому ПрАТ «НЕК «Укренерго» звернулося до суду з позовом до АТ «ДТЕК Західенерго» про стягнення 6 973 399,78 грн основного боргу, 132 037,32 грн 3 % річних, 479 072,56 грн інфляційних втрат за договором про участь у балансуючому ринку від 27.05.2019 № 0424-04013, обґрунтовуючи вимоги обставинами порушення відповідачем умов договору у частині розрахунку за продану балансуючу електричну енергію у квітні 2024 року.
Суд першої інстанції позов задовольнив та мотивував таке рішення відсутністю в матеріалах справи доказів сплати відповідачем на користь позивача вартості балансуючої електричної енергії за квітень 2024 року відповідно до договору про участь у балансуючому ринку від 27.05.2019 № 0424-04013. Водночас суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних за період з 19.04.2024 по 05.12.2024 та інфляційних втрат за період з травня по жовтень 2024 року, нарахованих позивачем за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання.
Суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції скасував та у задоволенні позову відмовив із тих підстав, що, за встановлених у справі обставин, ПрАТ «НЕК «Укренерго» не промаркувало команди на розвантаження поміткою відповідно до пункту 4.19.1 гл. 4.19 Правил ринку, отже зобов`язання ППБ перед ОСП є непогодженими, а рахунки на оплату є необґрунтованими. При цьому суд апеляційної інстанції послався на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 20.02.2025 у справі № 910/3231/24, щодо застосування відповідних норм права при вирішенні спору у подібних правовідносинах.
ПрАТ «НЕК «Укренерго» у поданій касаційній скарзі в обґрунтування підстав касаційного оскарження судового рішення послалося на те, зокрема, що суд апеляційної інстанції при вирішенні спору безпідставно застосував висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 20.02.2025 у справі № 910/3231/24, які в подальшому було відображено в постанові Верховного Суду від 15.01.2026 у справі № 914/2022/24 при вирішенні спору у подібних правовідносинах, стосовно того, що у позивача наявний обов`язок повідомляти відповідача в момент надання диспетчерської команди, що вона надана для врегулювання системних обмежень (тобто пропозиція відповідача акцептована з поміткою) та, відповідно, у разі не повідомлення відповідача, що пропозиція останнього акцептована з поміткою, у позивача відсутні підстави для формування ціни акцепту пропозиції на рівні ціни ринку «на добу на перед» та, відповідно, ціна за обсяг електричної енергії виробленої/купленої на виконання диспетчерської команди, наданої для врегулювання системних обмежень, повинна формуватися ОСП по маржинальній ціні балансуючої електричної енергії.
На думку скаржника, такі висновки Верховного Суду суперечать нормам Правил ринку, Кодексу системи передачі та спотворюють дійсний порядок формування ціни на балансуючу електричну енергію, закріплений у Правилах ринку, тому є необхідність для відступлення від таких висновків.
Також в обґрунтування підстави касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК, скаржник послався на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, щодо правильності застосування пункту 4.18.5 Правил ринку з урахуванням постанови НКРЕКП від 26.03.2022 № 349 «Щодо захисту інформації, яка в умовах воєнного стану може бути віднесена до інформації з обмеженим доступом, у тому числі щодо об`єктів критичної інфраструктури».
Відповідно до статті 300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах, передбачених статтею 300 ГПК, виходить із такого.
Правовідносини між сторонами у справі, що розглядаються, виникли на підставі договору про участь у балансуючому ринку від 27.05.2019 № 0424-04013, за умовами якого відповідач (ППБ) зобов`язався надавати балансуючу електричну енергію на завантаження або розвантаження для здійснення позивачем (ОСП) балансування об`єднаної енергетичної системи України. ОСП зобов`язався продавати балансуючу електричну енергію ППБ або купувати балансуючу електричну енергію у ППБ та отримувати оплату за продану ППБ балансуючу електричну енергію або сплачувати кошти за куплену балансуючу електричну енергію у ППБ відповідно до умов цього договору та Правил ринку.
Предметом спору є наявність/відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за продану останнім балансуючу електричну енергію у квітні 2024 року.
Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулювання відносин, пов`язаних з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначено Законом України «Про ринок електричної енергії».
За визначенням термінів, наведеним у статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії», балансування - усі дії та процеси, що здійснюються в будь-який період часу, за допомогою яких оператор системи передачі забезпечує постійне підтримання частоти в об`єднаній енергетичній системі України в межах попередньо визначеного діапазону стабільності та забезпечує підтримання необхідних обсягів резервів необхідної якості; балансуючий ринок електричної енергії (далі - балансуючий ринок) - ринок, організований оператором системи передачі електричної енергії з метою забезпечення достатніх обсягів електричної потужності та енергії, необхідних для балансування в реальному часі обсягів виробництва та імпорту електричної енергії і споживання та експорту електричної енергії, врегулювання системних обмежень в об`єднаній енергетичній системі України, а також фінансового врегулювання небалансів електричної енергії.
За змістом частини 5 статті 68 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор системи передачі з метою балансування обсягів виробництва та споживання електричної енергії та/або врегулювання системних перевантажень надає постачальникам послуг з балансування команди на збільшення (зменшення) їхнього навантаження, здійснюючи на ринкових засадах відбір відповідних пропозицій (заявок) постачальників послуг з балансування у порядку, визначеному правилами ринку.
ОСП зобов`язаний постійно підтримувати в ОЕС України баланс між сумарним споживанням електричної енергії і її виробництвом (з урахуванням експорту та імпорту) у кожний момент часу з дотриманням показників якості електричної енергії (пункт 5.1 глави 5 розділу VII Кодексу системи передачі, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309 зі змінами).
Правила ринку визначають порядок реєстрації учасників ринку, порядок та вимоги до забезпечення виконання зобов`язань за договорами про врегулювання небалансів електричної енергії, правила балансування, правила функціонування ринку допоміжних послуг, порядок проведення розрахунків на балансуючому ринку та ринку допоміжних послуг, порядок виставлення рахунків, порядок внесення змін до цих Правил, положення щодо функціонування ринку при виникненні надзвичайної ситуації в об`єднаній енергетичній системі України.
На балансуючому ринку здійснюється купівля/продаж електричної енергії для балансування в реальному часі обсягів виробництва (відпуску), споживання (відбору), імпорту, експорту електричної енергії та системних обмежень в ОЕС України (пункт 4.1.4 глави 4.1 розділу IV Правил ринку).
Пунктом 4.11.1 глави 4.16 розділу ІV Правил ринку ППБ подають розділені за розрахунковими періодами пропозиції на балансуючу електричну енергію окремо для кожного продукту, визначеного цими Правилами: на завантаження та на розвантаження. Кожна пропозиція повинна містити обсяг балансуючої електричної енергії на завантаження та на розвантаження та ціну пропозиції для кожної одиниці надання послуг з балансування.
Згідно з пунктом 4.14.2 глави 4.16 розділу ІV Правил ринку після отримання пропозицій на балансуючу електричну енергію СУР (система управління ринком) здійснює їх перевірку та надсилає повідомлення відповідному ППБ, чия пропозиція на балансуючу електричну енергію прийнята, або якщо виявлені помилки у поданні, надсилає повідомлення відповідному ППБ про відхилення із зазначенням причин такого відхилення.
Відповідно до глави 4.16 розділу ІV Правил ринку результати балансуючого ринку складаються з: - прийнятих пропозицій на балансуючу електричну енергію на завантаження та на розвантаження ППБ по ОРЧ (одиниці реального часу) з метою забезпечення балансу системи; - маржинальної ціни по ОРЧ на балансуючу електричну енергію на завантаження. Маржинальна ціна на балансуючу електричну енергію на завантаження (у грн/МВт·г) по кожній ОРЧ визначається на рівні найвищої ціни у пропозиції на балансуючу електричну енергію, що акцептована для забезпечення збільшення балансуючої електричної енергії; - маржинальної ціни по ОРЧ на балансуючу електричну енергію на розвантаження. Маржинальна ціна на балансуючу електричну енергію на розвантаження (у грн/МВт·г) по кожній ОРЧ визначається на рівні найнижчої ціни у пропозиції на балансуючу електричну енергію, що акцептована для забезпечення зниження балансуючої електричної енергії.
Згідно з пунктом 4.17.3 глави 4.17 розділу IV Правил ринку для кожної ОРЧ усі акцептовані пропозиції на балансуючу електричну енергію на завантаження та на розвантаження, марковані системою управління ринком для вирішення системних обмежень відповідно до Кодексу системи передачі, отримують ціну, що визначається як маржинальна ціна, згідно з главою 4.16 цього розділу.
Відповідно до пунктів 4.18.3, 4.18.4, 4.18.5 глави 4.18 розділу ІV Правил ринку диспетчерська команда на активацію видається ОСП за результатами алгоритму розрахунку балансуючого ринку у вигляді акцепту відповідної пропозиції на балансуючу електричну енергію на розвантаження або завантаження. Диспетчерська команда на деактивацію видається ОСП у зворотному до попередньої активації порядку у вигляді припинення відповідного акцепту пропозиції на балансуючу електричну енергію для активації на розвантаження або завантаження. Команди на пряму активацію здійснюються у поточному розрахунковому періоді, крім випадків, коли необхідно здійснити таку активацію пізніше ніж за 5 хвилин до закінчення поточного розрахункового періоду. Команда на заплановану активацію може віддаватися поза ранжиром для вирішення системних обмежень. ОСП на другий робочий день після надання команд поза ранжиром публікує на своєму офіційному вебсайті перелік таких команд з обґрунтуванням щодо їх надання.
Пунктом 4.18.8 глави 4.18 розділу ІV Правил ринку передбачено, що незалежно від того, чи система в дефіциті або профіциті в інтервалі ОРЧ, ОСП може активувати балансуючу електричну енергію як на завантаження, так і на розвантаження з метою врегулювання системних обмежень, у тому числі відповідно до вимог системи до резервів.
ППБ, відібрані у процесі закупівлі балансуючої електричної енергії, зобов`язані виконувати диспетчерські команди, видані ОСП, у відповідних обсягах та у періоди часу, для яких вони обрані (пункт 4.18.10 глави 4.18 розділу ІV Правил ринку).
Згідно з пунктом 4.19.1 глави 4.19 розділу ІV Правил ринку у разі акцепту пропозиції на балансуючу електричну енергію з метою врегулювання небалансу електричної енергії, спричиненого системними обмеженнями або обмеженнями на перетинах, що виникли після подання остаточних повідомлень імпорту/експорту, або іншими обмеженнями по режиму роботи, ОСП маркує такий акцепт (акцепт з поміткою) та повідомляє відповідного ППБ про таку помітку. Пропозиції, що акцептовані з поміткою, не використовуються в розрахунках маржинальної ціни балансуючої електричної енергії.
Положеннями глави 5.13 розділу V Правил ринку визначено загальні принципи визначення маржинальної ціни балансуючої електричної енергії. 
За змістом пункту 5.13.1 глави 5.13 розділу V Правил ринку відповідно до пункту 4.19.1 глави 4.19 розділу IV цих Правил балансуючий ринок генерує основані на ОРЧ диспетчерські команди для одиниць надання послуг з балансування (у МВт) та основані на ОРЧ маржинальні ціни балансуючої енергії (у грн/МВт·год), що використовуються для розрахунків за балансуючу електричну енергію, включаючи активацію балансуючої електричної енергії в реальному часі одиницями надання послуг з балансування відповідно до їх остаточних повідомлень про фізичний відбір/відпуск (у МВт·год за розрахунковий період).
У пункті 5.13.2 глави 5.13 розділу V Правил ринку встановлено, що основані на ОРЧ маржинальні ціни балансуючої електричної енергії визначаються в кожній зоні для кожної ОРЧ як:
1) найбільша ціна пропозиції на балансуючу електричну енергію на завантаження, що активується, за наявності дефіциту в зоні системи, тобто коли сума електричної енергії у прийнятих пропозиціях на балансуючу електричну енергію на збільшення відпуску (або для зменшення відбору електричної енергії) в зоні більше суми електричної енергії у прийнятих пропозиціях на балансуючу електричну енергію на зменшення відпуску (або для збільшення відбору електричної енергії) в цій же зоні. Ця ціна є маржинальною ціною балансуючої електричної енергії на завантаження;
2) найменша ціна пропозиції на балансуючу електричну енергію на розвантаження, що активується, за наявності профіциту в зоні системи, тобто коли сума електричної енергії прийнятих пропозицій на балансуючу електричну енергію на збільшення відпуску (або для зменшення відбору електричної енергії) в зоні менше суми електричної енергії прийнятих пропозицій на балансуючу електричну енергію на зменшення відпуску (або для збільшення відбору електричної енергії) в цій же зоні. Ця ціна є маржинальною ціною балансуючої електричної енергії на розвантаження;
3) якщо система в зоні не перебуває ані в дефіциті, ані в профіциті, тобто коли сума кількості електричної енергії у прийнятих пропозиціях на балансуючу електричну енергію на збільшення відпуску (або для зменшення відбору електричної енергії) в зоні дорівнює сумі електричної енергії у прийнятих пропозиціях на балансуючу електричну енергію на зменшення відпуску (або для збільшення відбору електричної енергії) в цій же зоні, або якщо всі активовані пропозиції на балансуючу електричну енергію позначені як такі, що вирішують обмеження системи в зоні, тоді маржинальна ціна балансуючої електричної енергії цієї ОРЧ буде обчислюватись на основі ціни РДН (ринок «на добу наперед»), визначеної за результатом торгів на цей розрахунковий період, або у разі якщо торги на РДН на цей розрахунковий період не відбулись - на основі від середньозваженого значення ціни РДН за попередні 30 днів.
Пунктом 7.2.1 глави 7.2 розділу VІІ Правил ринку встановлено, що АР (адміністратор розрахунків) на щодекадній основі надсилає через СУР платіжний документ кожному ППБ із зазначенням суми, яка повинна бути сплачена ППБ за відповідний період за закупівлю балансуючої енергії. АР щомісяця надсилає ППБ через СУР окремий платіжний документ із зазначенням суми плати за невідповідність, що має бути сплачена ППБ за повний місяць. ППБ щодекадно надсилає АР платіжний документ із зазначенням суми, що повинна бути сплачена АР за відповідний період за закупівлю балансуючої енергії. 
У постанові Верховного Суду від 20.02.2025 у справі № 910/3231/24 (спір між ПрАТ «НЕК «Укренерго» та АТ «ДТЕК Західенерго» щодо розрахунків за договором про участь у балансуючому ринку від 27.05.2019 № 0424-04013) суд касаційної інстанції з огляду на положення пункту 4.19.1 глави 4.19 розділу ІV Правил ринку погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що оскільки ціна акцепту для врегулювання системних обмежень з поміткою, зокрема на рівні ціни РДН «ринок на добу наперед», різниться від розрахунку маржинальної ціни балансуючої електричної енергії, та Правилами ринку на ОСП покладено обов`язок повідомляти ППБ про таку помітку, яка впливає на ціну, то за відсутності відповідного повідомлення про помітку, наявні підстави вважати, що в момент отримання диспетчерської команди на розвантаження, ОСП акцептувало її як таку, що не маркована поміткою, за цінами погодженими для балансуючої електричної енергії без поміток. Визначення ОСП ціни балансуючої електричної енергії на рівні ціни РДН, за відсутності повідомлення про акцепт з поміткою, фактично зводиться до зміни ціни договору після виконання зобов`язань щодо балансування, що не допускається.
У постанові Верховного Суду від 15.01.2026 у справі № 914/2022/24 за позовом ПрАТ «НЕК «Укренерго» до АТ «ДТЕК Західенерго» про стягнення заборгованості за договором про участь у балансуючому ринку від 27.05.2019 № 0424-04013 щодо оплати послуг балансування електричної енергії за другу та третю декади червня 2024 року, наведено висновок за яким, не промаркування позивачем команди на розвантаження поміткою відповідно до пункту 4.19.1 глави 4.19 розділу ІV Правил ринку свідчить про те, що зобов`язання ППБ перед ОСП є непогодженими, а рахунки на оплату є необґрунтованими, що є підставою для відмови в позові.
У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції установив такі фактичні обставини:
- 16.04.2024 позивачем (ОСП) було виставлено рахунок-фактуру (invoice) № 1604202400044 на загальну суму 6 973 399,78 грн з ПДВ (перша декада квітня 2024 року); на підтвердження факту купівлі-продажу балансуючої електричної енергії у квітні 2024 року подано акт купівлі-продажу балансуючої електричної енергії згідно з договором від 30.04.2024 № БР/24/04-0424. 
- відповідач не погодився з рахунком-фактурою та актом купівлі-продажу балансуючої електричної енергії у частині вартості балансуючої енергії, отриманої ППБ за результатами розрахунків за квітень 2024 року, у зв`язку із неузгодженими обсягами зобов`язань, тому надіслав на адресу ОСП заперечення від 17.04.2024 до рахунку №1604202400044 від 14.02.2024 (перша декада квітня 2024 року) та зауваження від 10.05.2024 до акта № БР/24/04-0424 купівлі-продажу балансуючої електричної енергії за період з 01.04.2024 по 30.04.2024;
- у розрахунках за балансуючу електричну енергію за першу декаду в квітні 2024 року, виставлених відповідно до договору про участь у балансуючому ринку від 27.05.2019 № 0424-04013, значну кількість диспетчерських команд отримано відповідачем на розвантаження задля врегулювання системних обмежень;
- при отриманні диспетчерських команд на розвантаження позивач не проінформував відповідача про те, що диспетчерські команди на розвантаження акцептовані з поміткою; 
- позивач (ОСП) не промаркував команди на розвантаження поміткою відповідно до пункту 4.19.1 глави 4.19 розділу IV Правил ринку;
- доказів протилежного матеріали справи не містять, а позивач у встановленому законом порядку таких обставин не довів.
З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач (ОСП) порушив Правила ринку щодо акцепту пропозиції на балансуючу електричну енергію, що впливає на ціну балансуючої електричної енергії, тобто зобов`язання ППБ перед ОСП є непогодженими, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості у частині оплати балансуючої електричної енергії за квітень 2024 року у визначеному позивачем розмірі.
Такі висновки суду апеляційної інстанції щодо застосування наведених норм права у справі, що розглядається, узгоджуються з правовими висновками, наведеними у постановах Верховного Суду від 20.02.2025 у справі № 910/3231/24, від 15.01.2026 у справі № 914/2022/24, щодо застосування наведених норм права при вирішенні спорів у подібних правовідносинах.
Щодо підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 2 частини 2 статті 287 ГПК, необхідно зазначити таке.
У пункті 4 частини 4 статті 17 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено, що єдність системи судоустрою забезпечується єдністю судової практики.
В Україні завдання забезпечення єдності судової практики відповідно до цього Закону та ГПК, інших процесуальних кодексів покладається на Верховний Суд.
Згідно з положеннями статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики, однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
З огляду на зміст статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. 
ЄСПЛ у своїх рішеннях зазначав, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення ЄСПЛ від 28.11.1999 у справі «Брумареску проти Румунії» № 28342/95, § 61).
Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення ЄСПЛ від 29.11.2016 «Парафія греко-католицької церкви міста Люпені та інші проти Румунії» № 76943/11, § 123).
Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення ЄСПЛ від 22.11.1995 «С. В. проти Сполученого Королівства» № 20166/92, § 36). ЄСПЛ також розглядав ситуації, коли суди в різних справах відходили від своїх же висновків без належного обґрунтування. Це кваліфікувалося як порушення статті 6 Конвенції (право на справедливий судовий розгляд).
Стаття 6 Конвенції (право на справедливий суд) порушується, якщо суди діють непослідовно. Стабільність судової практики є важливим аспектом верховенства права (справа Unedic v. France, № 20153/04), відхід від попередньої судової практики має бути обґрунтований суттєвими правовими чи фактичними змінами (справа Atanasovski v. North Macedonia, № 36815/03), непослідовність у судовій практиці, особливо за короткий проміжок часу, суперечить принципу юридичної визначеності (справа Beian v. Romania, № 30658/05).
Згідно з частиною 2 статті 302 ГПК суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.
За сформованим та усталеним підходом, задля гарантування юридичної визначеності Верховний Суд має відступати від попередніх своїх висновків лише за наявності для цього належної підстави. Так, Суд може повністю відмовитися від певного висновку на користь іншого або конкретизувати попередній висновок, застосувавши відповідні способи тлумачення юридичних норм. З метою забезпечення єдності та сталості судової практики причинами для відступу від висловленого раніше висновку можуть бути вади попереднього рішення чи групи рішень (їх неефективність, неясність, неузгодженість, необґрунтованість, незбалансованість, помилковість); зміни суспільного контексту, через які застосований у цих рішеннях підхід повинен очевидно застаріти внаслідок розвитку суспільних відносин у певній сфері або їх правового регулювання. Подібні правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16, від 15.05.2019 у справі № 227/1506/18, від 26.05.2020 у справі № 638/13683/15, від 09.02.2021 у справі № 381/622/17, від 08.06.2022 у справі № 362/643/21, від 04.07.2023 у справі № 373/626/17, від 02.08.2023 у справі № 925/1741/21, від 03.10.2023 у справі № 686/7081/21, від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22, від 12.03.2024 у справі № 927/1206/21, від 10.04.2024 у справі № 760/20948/16, від 12.06.2024 у справі № 756/11081/20, від 10.07.2024 у справі № 573/1020/22, від 28.08.2024 у справі № 761/38813/21.
Відступаючи від висновку щодо застосування юридичної норми, Верховний Суд може шляхом буквального, звужувального чи розширювального тлумачення відповідної норми або повністю відмовитися від свого висновку на користь іншого, або конкретизувати попередній висновок, застосувавши належні способи тлумачення юридичних норм.
Суд касаційної інстанції зазначає, що обґрунтованими підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду є, зокрема: зміна законодавства; ухвалення рішення Конституційним Судом України або ж винесення рішення ЄСПЛ, висновки якого мають бути враховані національними судами; зміни у правозастосуванні, зумовлені розширенням сфери застосування певного принципу права або ж зміною доктринальних підходів до вирішення питань тощо.
Отже, зміст статті 302 ГПК вказує на те, що має існувати необхідність відступу, яка виникає з певних об`єктивних причин, які повинні бути чітко визначені та аргументовані, до того ж відступ від правової позиції повинен мати тільки вагомі підстави, реальне підґрунтя, а метою відступу може слугувати виправлення лише тих суперечностей (помилок), що мають фундаментальне значення для правозастосування. Відступ від правових позицій Верховного Суду, які були сформовані нещодавно, з одного і того ж питання є небажаним та юридично необґрунтованим, якщо відсутні вагомі зміни у правовому регулюванні чи суспільних відносинах, якщо такий відступ не пов`язаний із суперечливістю, неповнотою, невизначеністю (нечіткістю чи неясністю) та неефективністю правового регулювання охоронюваних прав, свобод та інтересів.
Необхідність відступу від висновку Верховного Суду, яку обґрунтовує скаржник у касаційній скарзі, зазначивши власні міркування стосовно вирішення цієї справи по суті, не пов`язана з відсутністю, суперечливістю, неповнотою, невизначеністю (неясністю, нечіткістю) та неефективністю правового регулювання охоронюваних прав, свобод й інтересів, а фактично зводиться до незгоди з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах Верховного Суду від 20.02.2025 у справі № 910/3231/24, від 15.01.2026 у справі № 914/2022/24.
З огляду на викладене, враховуючи зміст і обставини справи, подібність спірних правовідносин до тих, щодо яких сформульовано висновок Верховного Суду, ознак необхідності розгляду питання відступу від висновку про застосування норми права, викладеного у постановах Верховного Суду від 20.02.2025 у справі № 910/3231/24, від 15.01.2026 у справі № 914/2022/24 з мотивів, наведених у касаційній скарзі, суд касаційної інстанції не вбачає.
Отже, наведена скаржником підстава касаційного оскарження судового рішення, передбачена пунктом 2 частини 2 статті 287 ГПК, не отримала підтвердження під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції з цієї підстави.
Щодо підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК, Суд зазначає таке.
Як свідчить зміст пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК, ця норма спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.
Отже, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права суди попередніх інстанцій застосували неправильно, а також обґрунтувати необхідність застосування такої правової норми для вирішення спору, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права, та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися. 
Так, у касаційній скарзі ПрАТ «НЕК «Укренерго» обмежилось посиланням на необхідність формування Верховним Судом висновку щодо застосування у подібних правовідносинах пункту 4.18.5 Правил ринку з урахуванням постанови НКРЕКП від 26.03.2022 № 349 «Щодо захисту інформації, яка в умовах воєнного стану може бути віднесена до інформації з обмеженим доступом, у тому числі щодо об`єктів критичної інфраструктури» зі змінами, якою встановлено, зокрема, що під час дії воєнного стану в Україні та до останнього дня місяця, наступного за місяцем припинення або скасування воєнного стану, на вебсайтах ліцензіатів та/або учасників оптового енергетичного ринку повинен бути закритий доступ до інформації, яка в умовах воєнного стану може бути віднесена до інформації з обмеженим доступом, у тому числі щодо об`єктів критичної інфраструктури.
При цьому необхідно зазначити, що як свідчить зміст позовної заяви та судових рішень у справі, що розглядається, позивач взагалі не обґрунтовував свої вимоги на необхідності застосування до спірних правовідносин пункту 4.18.5 Правил ринку з урахуванням постанови НКРЕКП від 26.03.2022 № 349 «Щодо захисту інформації, яка в умовах воєнного стану може бути віднесена до інформації з обмеженим доступом, у тому числі щодо об`єктів критичної інфраструктури» і, відповідно, такі доводи позивача не були предметом розгляду ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції, що не дає підстав для висновку про неправильне застосування чи не застосування судом апеляційної інстанції при вирішенні спору цих норм права, щодо застосування яких, на думку скаржника, у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.
Скаржник у касаційній скарзі, посилаючись на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування наведених норм, фактично окреслює лише межі правовідносин, в яких, на його думку, відсутній висновок суду касаційної інстанції. Касаційна скарга за своїм змістом фактично зводиться до незгоди скаржника з наданою судом апеляційної інстанції оцінкою встановлених обставин справи щодо відсутності підстав для задоволення позову.
Надаючи оцінку доводам касаційної скарги щодо підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої у пункті 3 частини 2 статті 287 ГПК, суд касаційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що касаційна скарга загалом не містить відповідних доводів щодо необхідності формування висновку щодо застосування наведених скаржником норм права у подібних правовідносинах, а лише зводиться до викладення такого висновку у тому формулюванні, як це необхідно позивачу в межах конкретної справи, та надання іншої оцінки доказам, на підставі яких суд апеляційної інстанції установив фактичні обставини справи, що стали підставою для відмови в задоволенні позову, переоцінка яких виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, визначених статтею 300 ГПК.
Разом із тим необхідно зазначити, що положення постанови НКРЕКП від 26.03.2022 № 349 «Щодо захисту інформації, яка в умовах воєнного стану може бути віднесена до інформації з обмеженим доступом, у тому числі щодо об`єктів критичної інфраструктури» не скасовує обов`язок ОСП, передбачений пунктом 4.19.1 глави 4.19 розділу ІV Правил ринку, маркувати акцепт пропозиції на балансуючу електричну енергію (акцепт з поміткою) та повідомляти ППБ про таку помітку в СУР.
За таких обставин підстава касаційного оскарження судового рішення, передбачена пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК, не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи.
Інші доводи касаційної скарги не обґрунтовані підставами касаційного оскарження, визначеними частиною 2 статті 287 ГПК, не спростовують наведених висновків та не впливають на них.
Наведене в сукупності виключає можливість задоволення касаційної скарги.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 ГПК суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги, має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 309 ГПК передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Ураховуючи те, що доводи касаційної скарги про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення не знайшли свого підтвердження, суд касаційної інстанції дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови суду апеляційної інстанції - без змін. 
Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК покладається на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» залишити без задоволення.

2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 14.01.2026 у справі № 914/3064/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.С. Берднік

Судді: В.А. Зуєв 

І.С. Міщенко