ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

16 квітня 2026 року 	м.Суми	

Справа №587/29/25 
Номер провадження 22-ц/816/138/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів - Сізова Д. В. , Щербаченко М. В. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Сумського районного суду Сумської області від 10 березня 2025 року у складі судді Черних О.М., ухвалене в м. Суми, повний текст виготовлено 10 березня 2025 року, 
в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

у с т а н о в и в :

У січні 2025 року ОСОБА_2 , діючи через свого представника – адвоката Бєломар К.О., звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 25000 грн 00 коп. щомісячно, з урахуванням індексу інфляції, відповідно до Закону, починаючи з дати подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; аліменти на її утримання у розмірі 15000 грн 00 коп. щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до досягнення дочкою ОСОБА_4 трьох років. 
Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 10 березня 2025 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000 грн 00 коп., щомісячно, починаючи стягнення з 06 січня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 2000 грн 00 коп., щомісячно, починаючи стягнення з 06 січня 2025 року та до досягнення дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В порядку ст. 430 ЦПК України допустив негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на недотримання норм матеріального права, неповне зв`язування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить змінити рішення суду, зменшивши присуджений до стягнення розмір аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 до 1700 грн 00 коп., а на утримання дружини до 1000 грн 00 коп. 
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції, при визначенні розміру аліментів, не врахував його майнового стану та можливості сплачувати аліменти у присудженому до стягнення розмірі. Так, після відрахування з його заробітної плати всіх обов`язкових витрат, соціальні служби йому доплачують до мінімуму 300 швейцарських франків, що дорівнює 12000 грн 00 коп. Посилаючись на те, що в Україні він не отримує доходів і офіційно не працевлаштований, а з Швейцарією Україна не має договору про правову допомогу, при визначенні доходів, з яких можуть стягуватися аліменти, вважає, що слід керуватися постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146 «Про перелік доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного із подружжя, дітей, батьків, інших осіб», відповідно до положень якої розмір доходу з якого слід обраховувати аліменти складає 13 034 грн 56 коп.
Стверджує, що суд першої інстанції не взяв до уваги надані ним докази, яким підтверджується, що призначена йому в Швейцарії допомога на період їх спільного проживання з позивачем було перераховано та зменшено в результаті арифметичної помилки, розмір переплати становить 1400 франків, повернення яких йому було розстрочено на 14 місяців по 100 франків. 
Також вказує на наявність в нього на утриманні повнолітньої дочки, яка продовжує навчатися, розмір стягуваних з нього аліментів, з урахуванням інфляції становить 2899 грн 28 коп., та непрацездатних батьків. Наголошує на тому, що розмір стягуваних з нього аліментів становить 10899 грн 28 коп., тобто 83,62% від його доходу. 
Вказав і на те, що судом першої інстанції не було враховано стану його здоров`я, у зв`язку з захворюваннями, він не має можливості працювати за спеціальністю, що впливає на здатність заробляти на життя. 
Крім того, посилаючись на положення ч. 2 ст. 182 СК України, вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на утримання дочки ОСОБА_4 має становити 1700 грн 00 коп. 
Щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років зазначає, що стягнення з нього 1000 грн 00 коп. не поставить його в скрутне майнове становище. Вважає, що з огляду на витрати на придбання вартісних речей, які самостійно несла позивача, вважає, що вона має задовільний майновий стан. 
Позивачем, у визначений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу подано не було. 
Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог, сторонами не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.
Враховуючи, що предметом спору у даній справі є стягнення пені по аліментам, ціна позову є меншою тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів цивільної справи вбачається, що з 25 червня 2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилася спільна дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8, 12). 
Відповідно до трудового договору з погодинною оплатою праці, укладеного між компанією "AlpsDiscovery Sarl" та ОСОБА_5 від 21 серпня 2024 року, відповідач прийнятий на посаду інженера з управління об`єктами та реконструкцією для всіх об`єктів нерухомості. Трудовий договір безстроковий, що стверджується договором (а.с. 10-11) та його засвідченого перекладу (а.с.18-19). Адреса проживання відповідача: ШЕ-Бесон, 10, 1346, Ле Бью, Швейцарія.
Відповідно до наданої медичної документації, ОСОБА_1 діагностовано ряд захворювань, у зв`язку з чим він проходив у 2022 році лікування (а.с. 43-51).
ОСОБА_1 має повнолітню дочку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка станом на час розгляду справ навчається на денній формі навчання в Сумському фаховому коледжу будівництва та архітектури, термін закінчення навчання 30 червня 2025 року (а.с.53-54).
Батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_7 та ОСОБА_7 , які є пенсіонерами (а.с.54, 56).
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що  ОСОБА_1 є батьком дитини, яка знаходяться на вихованні та утриманні матері, відповідно до законодавства повинен надавати кошти на її утримання, разом з тим, суд враховував матеріальне становище відповідача, наявність інших утриманців, як повнолітньої дитини що продовжує навчання так і батьків похилого віку, стан здоров`я відповідача, який має хронічні захворювання, та з урахуванням обставин, викладених в ст. ст. 182, 184 СК України, суд вважає необхідним частково задовольнити вимоги позивачки та стягувати з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , 2023 року народження в сумі 5000 грн 00 коп. щомісячно до досягнення донькою повноліття та виходячи з того, що дитина сторін проживає разом із позивачем, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні та контролі, враховуючи вік дитини, якій не виповнилося трьох років, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання позивачки в розмірі 2000 грн 00 коп., щомісячно, з їх подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи стягнення з 06 січня 2025 року та до досягнення дитиною трьох років.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи. 
У частині 3 статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Згідно з статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом встановлено та не спростовується сторонами, що малолітня дочка сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні, у свою чергу сторони не досягли згоди щодо способу участі батька в утриманні дитини, а тому є правові підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання їх з позивачем спільну малолітню дочку. 
У супереч доводам апеляційної скарги, суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання малолітньої дочки та дружини до досягнення дочкою трьох років, в повній мірі врахував майновий стан відповідача, його стан здоров`я та перебування на його утриманні повнолітньої дочки та батька.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги про те, що присуджений до стягнення аліментів поставить відповідача в скрутне майнове становище не ґрунтується на доказах. 
Так, встановлено, що відповідач проживає в Швейцарії, де офіційно працевлаштований. Зі змісту трудового договору слідує, що ОСОБА_1 прийнятий на роботу на посаду інженера з управління об`єктами та реконструкцією для всіх об`єктів нерухомості з погодинною оплатою. Твердження сторони відповідача про те, що останній має можливість працювати лише кілька годин на день не підтверджено будь-якими доказами. 
Відповідачем не було надано достатніх доказів на підтвердження отримуваних ним доходів станом на час розгляд справи в суді. Долучене представником відповідача щомісячне рішення про надання допомоги №13576411 EVAM- Заклад квинтону ВО з прийому мігрантів Центр даних та підрахунків не є таким доказом, адже в ньому зазначена інформація про отриманий дохід лише за один місяць.
Представник відповідача наголошує на тому, що відповідач згоден платити аліменти у мінімальному рекомендованому розмірі, визначеному ч. 3 ст. 182 СК України, однак, враховуючи вартість товарів та продуктів харчування в Україні, необхідних дитині, які постійно зростають, 1700 грн 00 коп. не є достатнім для забезпечення нормального розвитку малолітньої дочки відповідача. 
Крім того, за ствердженням представника відповідача, на повнолітню дочку відповідач сплачує аліменти у розмірі 2899 грн 28 коп., тоді як на утримання малолітньої дочки вважає достатніми надання коштів в розмірі 1700 грн 00 коп., що порушує права останньої на належне утримання зі сторони обох з батьків. До того ж, термін закінчення навчання дочки відповідача – ОСОБА_8 є 30 червня 2025 року, тобто станом на час апеляційного перегляду рішення суду апеляційним судом, обов`язок батька, передбачений нормами СК України по її утриманню припинився. 
Колегія суддів не вбачає підстав для зміни рішення в частині присудженого до стягнення розміру аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, адже, як обґрунтовано вказував суд першої інстанції, стягнення аліментів на утримання дружини носить тимчасовий характер, а саме до 17 вересня 2026 року, а розмір цих виплат, що становить 2000 грн не поставить відповідача в скрутне майнове становище. 
Зобов`язання відповідача повернути переплачену суму наданої грошової допомоги, не впливає на правильність висновків суду першої інстанції в частині присудженого до стягнення розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача. 
З огляду на викладене, на переконання колегії суддів, ухвалюючи судове рішення у даній справі суд першої інстанції у рівному ступені врахував інтереси батьків та їх майнові можливості, ухвалив оскаржуване рішення виходячи з найважливіших інтересів дітей, оскільки саме інтереси дітей мають бути першочерговим предметом піклування батьків.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержаннямнорм матеріального і процесуального права.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд 

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Сумського районного суду Сумської області від 10 березня 2025 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді: Д. В. Сізов 

М. В. Щербаченко