Справа № 204/10893/25
Провадження № 2/204/808/26 

ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
49006, м. Дніпро, проспект Лесі Українки 77-б тел. (056) 371 27 02, inbox@kg.dp.court.gov.ua 
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2026року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:  
головуючого судді:        Чудопалової С.В., за участю секретаря судових засідань     Янчук П.П., позивача/відповідача        ОСОБА_1  
представника ОСОБА_2 адвоката     Таран відповідача/позивача       Моштаг Л.О. представників ОСОБА_3 адвокатів    Павленко І.О,. Михайлової О.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі цивільну справу за 
позовом ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ), третя особа: Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради ( адреса місця знаходження: вул.Троїцька, 21а, м.Дніпро) про усунення перешкод у користуванні комунальними послугами з водопостачання та стягнення моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди ,- 

В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2025 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник Таран В.І. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3  про усунення перешкод у користуванні комунальними послугами з водопостачання та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є власником частини житлового будинкуза адресою: АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі-продажу 23/100 частини житлового будинку від 12.08.2015 року. Між позивачкою та Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (далі – КП «Дніпроводоканал» ДМР), укладено Договір про надання населенню приватного сектору послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення №740619000004 від 02.02.2016 року. Актом виконаних послуг з повірки лічильників холодної води від 04.07.2023 року №3031, підтверджено виконання представником КП «Дніпроводоканал» ДМР повірки лічильника холодної води №109975 на місці його експлуатації. В результаті проведення огляду вузла обліку встановлено, що він відповідає технічним умовам: наявні цілісні та збережені пломби вузла обліку. Відповідно до технічного паспорту №697001112101 від 19.07.2017 житловий будинок побудовано 1907 року, загальною площею 196 м2, має два поверхи з наявним інженерним обладнанням. Квартира позивачки №4, знаходиться на другому поверсі, з загальною площею 52,2 кв.м, а на першому поверсі – квартира АДРЕСА_4 ОСОБА_3 (далі – Відповідач) з загальною площею 59, 2 кв.м. 06.08.2025 позивачці надійшов лист від ОСОБА_3 про необхідність здійснити відповідні переобладнання по проведенню водопостачання до її квартири протягом 10 днів, бо з 16.08.2025 водопостачання буде відсутнім. У цьому листі відповідач посилається на те, що нею було самостійно проведено водопровід до квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 у 1992 році, та що законодавчими актами встановлена необхідність під час повітряної тривоги вимикати у квартирі газо-,електро- та водопостачання та покидати приміщення (перейти в укриття). Однак, чинним законодавством України не встановлено такої вимоги. Згідно із відповіддю КП «Дніпроводоканал» ДМР на адвокатський запит за період з 01.08.2025 по 01.10.2025 року КП «Дніпроводоканал» ДМР не проводило відключення водопостачання за адресою: АДРЕСА_3 . Отже, відповідач у своїй квартирі АДРЕСА_6 , врізала самовільно у стояк холодної води вентиль, який дає технічну можливість перекривати воду споживачу, квартира якого розташована поверхом вище. У ході суперечок та конфліктних ситуацій відповідач маніпулювала цим та постійно перекривала воду позивачу. При цьому, відповідач не надала нікому доступ до своєї квартири, а примусово зайти до помешкання не має можливості з огляду на недоторканність житла відповідача. Більше 1 місяця водопостачання у квартирі позивачки відсутнє, а саме з 16.08.2025 та по цей час, що підтверджується фотофіксацією опломбованого лічильника водопостачання №109975. У результаті даної ситуації позивач та її чоловік тривалий час позбавлені можливості нормально користуватись комунальними послугами, приймати душ, ванну, мити посуд, змушені носити воду на другий поверх у пляшках та пластикових бутлях. У майбутньому почнеться опалювальний сезон, адже котел, який опалює квартиру потребує водопостачання, аби у квартирі АДРЕСА_5 було тепло та комфортно проживати (фото котла з підведеними трубами для води надається). Позивач хвилюється про те, що відповідач взагалі може вирізати труби водопостачання до їх квартири, бо до неї постійно ходять чоловіки які щось ремонтують. 3 огляду на те, що матеріалами справи підтверджується той факт, що холодна вода до квартири позивача не поступає у зв`язку із встановленням вентиля на стояку холодної води у квартирі ОСОБА_3 , що чинить значні перешкоди і складнощі у нормальній життєдіяльності людини, заявлені вимоги щодо відшкодування шкоди підлягають задоволенню у сумі 30 000, яка є співмірною та адекватною до дій відповідача, які були передумовою виниклого спору.
Ухвалою суду від 20.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі.
05.12.2025 ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про зобов`язання провести комунікацію водопостачання до квартири з іншої точки вводу в обхід приватної власності(кватири№3), що належить ОСОБА_3 та стягнути моральну шкоду у розмірі 50000грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є власником  частин житлового будинку АДРЕСА_3 на підставі Договору дарування від 30.11.2005 р., що згіднотехнічного паспорту відповідає квартирі АДРЕСА_4 . Вищевказані 21/100 часток житлового будинку АДРЕСА_3 згідно технічного паспорту знаходиться вжитловому будинку під літ. А-2 (загальною площею 177,2 кв.м.) на земельнійділянці площею 1369 кв.м. Відповідно до Договору купівлі-продажу від19.12.1987 р. (21/100 частина) даною квартирою володіє вона з 1987та  будучи власником водоколонки №1, за власний кошт в 1992 р. булопридбано труби та інший матеріал за погодженням з КП«Дніпроводоканалом» згідно тех.умов та проведено водопровідбезпосередньо до квартири АДРЕСА_4 та присвоєно особовий рахунок НОМЕР_1 .Попередньому власнику квартири АДРЕСА_5 за усної домовленості , володіючи 23/100частинами домоволодіння дозволили під єднатися до наших комунікацій (водопровід), бо з її точки вводу вода майже не надходила, бо старітруби вже були непридатні для користування. Коли в 2015 р. змінився власник квартири АДРЕСА_5 нею було оформлено Договір з водопостачання (встановлення лічильника, о/р НОМЕР_2 ), але нічого не з`ясувалося яким чином (згідно якихтех.умов) має бути виконана врізка водопроводу та підведена до квартири АДРЕСА_5 , іточка вводу водопостачання з вулиці до кв. АДРЕСА_5 була обрізана сусідами з квартири АДРЕСА_7 та АДРЕСА_8 та АДРЕСА_5 , що може підтвердити свідки ОСОБА_4 також, до КП«Дніпроводоканалу» ДМР надіслано запит з метою отримання відповідної архівної інформації, щоб з`ясувати питання звідки маєвестися водопровід до квартири АДРЕСА_5 і чи є альтернативна точка вводу, а також, згідно яких техумов (звідки)має надходити водопостачання до квартири . АДРЕСА_5 (до позивача ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_5 ). На що ми отримали лист-відповідь №6040/1114 від 26.11.25 р., де булозазначено, що на балансі КП «Дніпроводоканалу» ДМР перебуває вводводопроводу діаметром 20 мм та 25 мм до житлового будинку, і їм належать тільки зовнішні мережі водопостачання та водовідведення до зовнішнього зрізуфундаментів, внутнішні будинкові мережі не є в їх зоні відповідальності .Згідно Договору купівлі-продажу частинижитлового будинку від 12.08.2015 р. в п. 2 Договору (опис об`єкта) колонка невідноситься до загального користування, її взагалі немає в описі об`єктанерухомого майна, а отже, позивач не має права користуватися водопостачанняз її точки вводу. Натомість, згідно з договором купівлі-продажу від 19.12.1987у неї  прописано наявність водоколонки . Тому вважає, якщо ОСОБА_1 бажаєкористуватися водопостачанням з її колонки, то має провести водопровід досвоєї квартири в обхід її приватної власності.Квартира є її приватною власністю і у випадкові надзвичайнихаварійних ситуацій, не бажає, щоб сторонні люди мали доступ до їїквартири під приводом ремонту комунікацій (водопроводу). Вважає, що відповідач ОСОБА_1 чнить їй таким чином перешкоди вільно на власний розсуд технічно забезпечувати чи не забезпечувати водопостачання до її квартири. Враховуючи, що нею одноособово було здійснено проведенняводопостачання з точки вводу (водоколонка) до квартири АДРЕСА_4 на II поверх, то вона має всі правові підстави перекрити водопостачання до своєї квартири АДРЕСА_4 тавідповідно і до квартири АДРЕСА_5 , яка безоплатно користувалися протягом 10 роківїї водопроводом. І замість вдячності, сусідка з квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_1 ,порушуючи вимоги добросусідства протягом року не вітається з нею, призустрічах принижує мою честь та гідність, від чого вона потерпає час. Спілкування з ОСОБА_1 викликає у неї негативні емоційні хвилювання, вона втратила сон та апетит, депресія та відчай, адже на неодноразові прохання до ОСОБА_1 провести водопостачання не через її приватну власністьігноруються. В зв`язку з виниклою ситуацією просить зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди в користуванні своєю приватною власністю тазобов`язати ОСОБА_1 провести комунікацію водопостачання до своєїквартири з іншої точки вводу, в обхід її приватної власності. Аджепротягом всього часу даного непорозуміння вона перебуваю в стресі постійно , іотримуючи негативні переживання, що негативно відображається на її стані здоров`я, в результаті чого має моральну шкоду яку оцінює у 50000грн. Також долучила відзив аналогічного змісту. 
10.12.2025 до суду надійшов відзив представника відповідача/позивача ОСОБА_3 адвоката Михайлової О.В. щодо первісного позову ОСОБА_1 , у якому остання зазначила, що ОСОБА_3 є власником 21/100 частину будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , з відповідними господарчими будівлями. На присадибній ділянці розташовано криничний будинок А-2 жил. площею 177,2 кв.м., вбиральня в дощатому сараї Г,Д., водоколонка №1. Тобто, водоколонка яка знаходиться на території земельної ділянки перебуває у приватній власності ОСОБА_3 . Згідно акту № 028557 від 19.08.2025, складеного представником КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради зазначено, що на момент обстеження у квартирі АДРЕСА_9 , централізованого водопостачання не має. Тому вважає, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
16.12.2025 до суду від представника позивача/відповідача ОСОБА_1 адвоката Таран В.І. надійшла відповідь на відзив , у якому остання не погоджується з доводами представника ОСОБА_3 , яка стверджує, що відповідно до договору купівлі-продажу від 19.12.1987 водоколонка № 1 є приватною власністю ОСОБА_3 . Проте, уважно вивчивши цей документ було виявлено, що у користування набувача не переходила водоколонка №1, вона вказана у договорі тільки як об`єкт, який знаходиться на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_3 , яка на цей час не має кадастрового номеру та не приватизована. Також у договорі купівлі-продажу 23/100 частини житлового будинку від 12.08.2015 на підставі якого було набуто право власності 23/100 частини житлового будинку ОСОБА_2 , не вказано водоколонку, а в технічному паспорті № НОМЕР_3 вона значиться як № 10 - споруди, мостіння, тобто є спільною власністю всіх співвласників житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 . Щодо моральної шкоди зазначила, що позивач з серпня місяця 2025 проживає у своїй квартирі без водопостачання, відсутня можливість прийняти душ, приготувати їжу, та на цей час, у житлі немає тепла, адже котел працює від води. Вимушена відвозити одяг у хімчистку та кожного разу оплачувати їх послуги. Має певні захворювання, пов`язані з функцією хребта третього ступеню, що підтверджуються долученими медичними висновками . Однак, попри вищевказані діагнози, воду для своїх потреб вимушена разом із чоловіком носити воду у бутлях на другий поверх. Чоловіка позивача після місяця таких постійних навантажень було госпіталізовано та згідно із випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № ЕА 10179 знаходився на лікуванні у обласному центрі фізичної та медичної реабілітації КП «ДОКЛМ «ДОР» від 05.09.2025 року, діагноз: вертеброгенна хронічна радикулопатія L5-S1 проруч, стадія тривалого загострення зі стійким больовим та вираженим м`язово-тонічним синдромами. Також відповідач постійно свариться з позивачем, обсипає їх сходи до квартири сіллю та лається.
Ухвалю суду від 17.12.2025 зустрічний позов прийнято до провадження та об`єднано з первісним позовом.
ОСОБА_5 та її представник адвокат Таран В.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, щодо зустрічного позову просили відмовити через його необґрунтованість з підстав зазначених у відповіді на відзив. 
ОСОБА_3 та її представники адвокати Павленко І.А. та Михайлова О. в судовому засіданні позов Різник не визнали, оскільки вважають його безпідставним з підстав зазначених у відзиві. Зустрічний позов просили задовольнити та зобов`язати ОСОБА_1 провести комунікацію водопостачання до своєї квартири в обхід приватної власності ОСОБА_3 та стягнути моральну шкоду, яку позивач оцінює у 50000 грн. 
Представник третьої особи Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до судового засідання не зявився надав суду заяву про розгляд справи без їх участі , 09.12.2025 надіслав до суду письмові поясненя по справі та зазначив, що представником підприємства 28.11.2025 було виконано обстеження квартири АДРЕСА_9 . При обстеженні було зафіксовано відсутність водопостачання про що складено акт. Відповідно до даних центральної диспетчерської служби звернень щодо пошкоджень на зовнішніх мережах водопостачання не зареєстровано. Різник було рекомендовано звернутися до балансоутримувача будинку, для обстеження внутрішньо-будинкових мереж. Також зазначили, що внутрішньо будинкові мережі за адресою АДРЕСА_1 на балансі КП«Дніпроводоканал» не перебувають та не обслуговуються .
Суд, заслухавши думку сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та долучені докази пиходить до наступного висновку.
За змістом статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.  Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).  Згідно з частиною другою статті 369 ЦК України розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.           Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.  Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі Договору купівлі-продажу 23/100 частини житлового будинку від 12.08.2015 (а.с.10-17). Правилами надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого
водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 №690 (зі змінами), встановлено, що надання послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Між ОСОБА_1 та Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради (далі – КП «Дніпроводоканал» ДМР), укладено Договір про надання населенню приватного сектору послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення №740619000004 від 02.02.2016(а.с.18-22).
Актом виконаних послуг з повірки лічильників холодної води від 04.07.2023 №3031, підтверджено виконання представником КП «Дніпроводоканал» ДМР повірки лічильника холодної води №109975 на місці його експлуатації. В результаті проведення огляду вузла обліку встановлено, що він відповідає технічним умовам: наявні цілісні та збережені пломби вузла обліку(а.с.22). Відповідно до технічного паспорту №697001112101 від 19.07.2017 року житловий будинок побудовано 1907 року, загальною площею 196 м2, має два поверхи з наявним інженерним обладнанням(а.с.12-15).
Квартира ОСОБА_1 знаходиться на другому поверсі, з загальною площею 52,2 кв.м, на першому поверсі – квартира АДРЕСА_4 ОСОБА_3 з загальною площею 59, 2 кв.м.
06.08.2025 року ОСОБА_1 надійшов лист від ОСОБА_3 про необхідність здійснити відповідні переобладнання по проведенню водопостачання до її квартири протягом 10 днів, бо з 16.08.2025 року водопостачання буде відсутнім. Зі змісту листа також вбачається, що ОСОБА_3 посилається на те, що нею було самостійно проведено водопровід до квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 у 1992 році, та що законодавчими актами встановлена необхідність під час повітряної тривоги вимикати у квартирі газо-, електро- та водопостачання та покидати приміщення (перейти в укриття)(а.с.7-8).
Відповідно до Акту №028557 від 19.08.2025 року, складеного представником КП «Дніпроводоканал» ДМР, при обстеженні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що у вказаній квартирі обстеження, відсутнє водопостачання(а.с.23).
Згідно із відповіддю КП «Дніпроводоканал» ДМР на адвокатський запит за період з 01.08.2025 по 01.10.2025 року КП «Дніпроводоканал» ДМР не проводило відключення водопостачання за адресою: АДРЕСА_3 .
ОСОБА_3 є власником частин житлового будинку АДРЕСА_3 на підставі договору дарування від 30.11.2005. Вищевказані 21/100 часток житлового будинку АДРЕСА_3 згідно технічного паспорту знаходиться в житловому будинку під літ. А-2 (загальною площею 177,2 кв.м.) на земельній ділянці площею 1369 кв.м. Відповідно до договору купівлі-продажу від 19.12.1987 р. (21/100 частина) даною квартирою володіє з 1987. Як зазначила остання, за власний кошт у1992 році нею придбано труби та інший матеріал за погодженням з КП «Дніпроводоканалом» проведено водопровід безпосередньо до квартири АДРЕСА_4 та присвоєно особовий рахунок НОМЕР_1 . Крім того зазначила, що згідно договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 12.08.2015 р. в п. 2 договору (опис об`єкта) колонка не відноситься до загального користування, її взагалі немає в описі об`єкта нерухомого майна,вважає, що є власником водоколонки №1, а тому на її думку , ОСОБА_1 не має права користуватися водопостачання з її точки вводу. Натомість, згідно з договором купівлі-продажу від 19.12.1987 у неї прописано наявність водоколонки . Тому вважає, якщо ОСОБА_1 бажає користуватися водопостачанням з її колонки, то має провести водопровід до своєї квартири в обхід її приватної власності.
Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що починаючи з 16.08.2025 та по теперішній час водопостачання у квартирі ОСОБА_1 відсутнє, що підтверджується фотофіксацією опломбованого лічильника водопостачання №109975 . Заперечень з боку ОСОБА_3 що у її квартирі АДРЕСА_6 , дійсно наявний вентиль , та остання перикриває воду як своїй квартирі так відповідно і у квартриі ОСОБА_1 , з метою безпеки, що також підтверджується листом- попередженням адресованим ОСОБА_6 та неспростовано оштаг. (а.с.7) 
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Цей спосіб пов`язаний з застосуванням певних заходів, спрямованих на відновлення порушеного суб`єктивного права особи у тому стані, в якому воно існувало до його порушення. Тобто, для того, щоб подати цей позов необхідно, щоб суб`єктивне право не було припинене, і його можна було відновити шляхом усунення наслідків правопорушення. Цей спосіб захисту може знаходити свій прояв у вимогах про усунення перешкод у здійсненні права спільної власності між співвласниками.
Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 761/5115/17.   
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_2 посилається, що одним із співвласників будинку квартири АДРЕСА_4 , а саме ОСОБА_3 , вчиняються дії, які перешкоджають їй користуватись комунальними послугами з водопостачання, яке перебуває в загальному користуванні.
Згідно листа Комунального підприємства «Жилсервіс-5» ДМР від 28.01.2026, адресоване ОСОБА_5 , вбачається, що підключення водопостачання до квартири АДРЕСА_9 не можливо, оскільки вищевказана квартира не перебуває на балансі та обслуговуванні КП. З огляду на це, підприємство не здійснює утримання внутрішньо будинкових мереж даної житлової квартири. Тому і відсутні підстави для виконання будь-яких робіт у квартирі АДРЕСА_5 за зазначеною адресою.
З поданих доказів, а саме технічної документації на вказаний будинок та копії договорів дарування,купівлі- продажу, які описані вище, вбачається, що сторони є співвласниками вищевказаного будинку за адресою: АДРЕСА_3 .
Статтею 316 ЦК України визначеного, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За правилами частини першої статті 319ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).
Відповідно до статті 358ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Частиною першою статті 321ЦК України установлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 зроблено висновок, що при здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно.
Судом під час розгляду справи встановлено та ОСОБА_3 не заперечується, факт перикриття водопостачання у квартирі АДРЕСА_9 де мешкає ОСОБА_1 .
З пояснень ОСОБА_3 та її представників вбачається, що останні вважають, що відповідно до договору купівлі-продажу від 19.12.1987 водоколонка №1 є приватною власністю ОСОБА_3 , проте, з досліджених технічних характеристик вбачається, що у користування ОСОБА_3 не переходила водоклонка №1, яка зазначена договорі як об`єкт який знаходиться на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_3 , та перебуває у комунальній власності, є неприватизованою та не має кадастрового номеру. 
У договорі купівлі-продажу 23/100 частини житлового будинку від 12.08.2015на підставі якого набуто право власності 23/100 за позивачем, не вказано водоколонку, але у технічному паспорті вона значиться під №10-споруди, мостіння, тбто є спільною власністю всіх співвласників житлового буинку за адресою: АДРЕСА_3 . 
Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
У постанові від 20 листопада 2023 року у справі № 397/355/22 (провадження №61-12938св23) Верховний Суд вказав на те, що «співвласник майна, яке знаходиться у спільній сумісній власності без виділення часток у натурі, має право на вільне користування зазначеним майном у повному обсязі та має право на усунення перешкод у такому користуванні у будь-який час.
Заперечення співвласника щодо задоволення позову про усунення перешкод у користуванні майном та відсутність можливості у власника самостійно без звернення до співвласників реалізувати свої права (відсутність доступу до крану тощо) за відсутності вільного доступу до належного йому майна є підставою вважати, що інший співвласник чинить перешкоди у користуванні належною позивачу власністю.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 перешкоджає водопостачанню холодної води до квартири ОСОБА_2 , фактично перешкоджає останній у повному користуванні вказаними комунікаціями , яке перебуває у їх спільній частковій власності та останньою не доведено правомірності перекриття водопостачання в будинку 
АДРЕСА_3 цього слугують письмові попередження ОСОБА_3 , які були направлені ОСОБА_2 06.08.2025, копії яких наявні в матеріалах справи. (а.с.6-8).
Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2022 року у справі 334/815/21, звертав увагу на те, що саме по собі звернення позивача до суду з відповідним позовом про усунення перешкод у користуванні власністю й заперечення відповідачів щодо його задоволення, свідчить про наявність таких перешкод.
Згідно з частиною першою статті 391ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 16 Закону України «Про житлово – комунальні послуги» встановлено, що надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на: проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами; міжопалювальний період для мереж (систем) опалення (теплопостачання) виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами; 3) ліквідацію наслідків аварії. 
Відповідно до статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків.
За нормами ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Таким чином, зазначені вище норми матеріального права у своїй сукупності визначають право власника, який на законних підставах користується житловим приміщенням, вимагати усунення порушень свого права від будь-яких осіб шляхом, який користувач вважає прийнятним. Також, з зазначеного вбачається, що власник майна, як позивач не зобов`язаний доводити неправомірність дій відповідача; власник має довести факт існування перешкод у здійсненні користування та розпорядження майном; особа, яка створює перешкоди відповідач, має довести правомірний характер своєї поведінки.
Таким чином є доведени факт того, що ОСОБА_3 перешкоджає ОСОБА_2 користуватися комунальними послугами водопостачання у квартирі АДРЕСА_5 , шляхом перекриття водопостачання до її квартири ОСОБА_1 , квартира якого розташована поверхом вище. При цьому ОСОБА_3 не надавала нікому доступ до своєї квартири, а примусово зайти до помешкання не має можливості з огляду на недоторканість житла відповідача.
Таким чином ОСОБА_7 тривалий час позбавлена можливості нормально користуватись комунальними послугами з водопостчання, приймати душ, ванну, мити посуд тощо. Унаслідок перекриття води ОСОБА_2 разом з чоловіком змушені носити воду на другий поверх у пляшках та пластикових бутлях, та у опалювальний сезон, позбавлені можливості користуватися котлом, який опалює квартиру бо ОСОБА_3 відмовлялась поновити їм водопостачання. Тривалий час, тобто більше 6 місяців, водопостачання у квартирі ОСОБА_2 не відновлено . Станом на момент розгляду цієї справи, встановлено, що водопостачання наразі не відновлено, тому ОСОБА_8 продовжує чинити перешкоди у користуванні комунальними послугами, тому суд вважає, що порушені права ОСОБА_2 підлягають захисту.            Згідно зі ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
З огляду на те, що з матеріалів справи вбачається, що водопостачання до квартири АДРЕСА_9 не здійснюється у зв`язку з діями ОСОБА_3 , що виразилися у самовільному перекритті водопостачання, заявлені вимоги щодо усунення перешкод та зобов`язання вчинити певні дії підлягають задоволенню, оскільки спрямовані на захист порушеного права та відновлення становища, яке існувало до порушення.
Щодо відшкодування моральної шкоди.
Відповідно ст..1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
З огляду на те, що матеріалами справи підтверджується той факт, що холодна вода до квартири позивача не поступає у зв`язку із встановленням вентеля на стояку холодної води у квартирі відповідача, що чинить значні перешкоди і складнощі у нормальній життєдіяльності людини, заявлені вимоги щодо відшкодування шкоди підлягають задоволенню у сумі 10 000,00 грн. яка є співмірною та адекватною до дій відповідача, які були передумовою виниклого спору.
При визначенні саме такого розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що позивач протягом тривалого часу не могла нормально прийняти душ, ванну, мити посуд, користуватись туалетом тощо. Ці дії унеможливили користування житлом, тобто діями відповідача порушено право на житло позивача, що становить втручання також у конвенційні права, тому розмір моральної шкоди є абсолютно законним і обґрунтованим.
За таких обставин, позовні вимоги слід задовольнити частково.
Враховуючи що первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні комунальними послугами з водопостачання та стягнення моральної шкоди було судом задоволено частково, то у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 слід відмовити, оскільки не доведено належними та допустимими доказами порушення її прав відповідачем ОСОБА_2 , щодо факту перешкоджання у користуванні власністю, шляхом зобов`язання провести комунікацію водопостачання до квартири АДРЕСА_9 в обхід приватної власності (квартири АДРЕСА_4 ), атому і у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди також слд відмовити, оскільки вони є похідними від первісних вимог.
В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн грн.           На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 258, 259 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради про усунення перешкод у користуванні комунальними послугами з водопостачання та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
Усунути перешкоди  ОСОБА_1 у користуванні комунальними послугами з холодного водопостачання шляхом зобов`язання  ОСОБА_3 відновити водопостачання за власний рахунок в квартирі АДРЕСА_9 
Стягнути з  ОСОБА_3  на користь  ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень, 00 коп.
Стягнути з  ОСОБА_3  на користь  ОСОБА_1  судовий збір у розмірі 1211,60гривень
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Зустрічний позов  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди залишити без задоволення. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя         С.В.Чудопалова