ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/7279/24      Головуючий І-ї інстанції – Омельник М.М.
Провадження № 33/818/10/26     
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 

П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
18 лютого 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі: 
головуючого судді     Гєрцика Р.В.
секретаря судового засідання   Костенко Ю.С. 

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу захисника Лемішка Ю.М. на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 26 вересня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, щодо ОСОБА_1 –

УСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Згідно постанови судді, 07 липня 2024 року о 18 год. 55 хв. ОСОБА_1 керував мопедом Honda DIA, д.н.з. НОМЕР_1 , в Харківському районі, с-щі Бабаї, вул. Весела, 6, з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, не чітка хода, почервоніння очей та обличчя, нечітка мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння на приладі Alcotest Drager 0421 та в закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.
Постановою судді Харківського районного суду Харківської області від 26 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік та стягнуто судовий збір.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі захисник Лемішко Ю.М. просить постанову судді, як незаконну та необґрунтовану, скасувати та постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
В обґрунтування заявлених апеляційних вимог захисник посилається на те, що судом першої інстанції не було належним чином повідомлено ОСОБА_1 про призначене судове засідання та безпідставно було розглянуто справу без його участі.
Вказує, що матеріали справи не містять відомостей того, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння або відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
28.07.2025 року захисник Лемішко Ю.М. подав доповнення до апеляційної скарги, в яких посилається на те, що ОСОБА_1 . ТЗ не керував, що підтверджується і наявним відеозаписом події. Зазначає, що ОСОБА_1 просто котив свій скутер, йдучи поряд з ним, та на момент зупинки співробітниками поліції був не водієм, а пішоходом.
Також, вказує, що час на відео не відповідає часу доби (23 год. 46 хв. 07.07.24 року), зафіксованому у протоколі про адміністративне правопорушення (18 год. 55 хв. 07.07.24 року).
Мотиви суду
ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Лемішко Ю.М., будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до апеляційного суду не з`явились. При цьому, захисник Лемішко Ю.М. подав до суду клопотання, в якому просить провести розгляд справи за його відсутності, та за відсутності ОСОБА_1 за наявними у справі матеріалами. Також, просив подану ним апеляційну скаргу задовольнити.
За таких обставин, суд вважає можливим провести апеляційний розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 та його захисника в межах доводів і вимог поданої апеляційної скарги та за наявними у справі відомостями, що також узгоджується з КУпАП.

Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Слід також звернути увагу, що відповідно до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено,що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Згідно з приписами ч.2 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Як убачається з матеріалів справи та змісту оскаржуваного рішення, дані вимоги закону при розгляді справи щодо ОСОБА_1 судом виконані. Висновки про винуватість останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд обґрунтував низкою доказів, яким дана відповідна оцінка в постанові.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, п.2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність ст.130 КУпАП. 
Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, судовим розглядом встановлено, що 07 липня 2024 року о 18 год. 55 хв. ОСОБА_1 керував мопедом Honda DIA, д.н.з. НОМЕР_1 , в Харківському районі, с-щі Бабаї, вул. Весела, 6, з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, не чітка хода, почервоніння очей та обличчя, нечітка мова. Від проходження огляду на стан сп`яніння на приладі Alcotest Drager 0421 та в закладі охорони здоров`я у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився.
Внаслідок зазначених подій та встановлених фактичних даних працівником поліції складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 013098 від 07.07.2024 року.
Крім того, факт вчинення адміністративного правопорушення  ОСОБА_1 , окрім протоколу, також підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме: 
- оглянутими відомостями відеозапису долученого працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення, які беззаперечно доводять зазначені в протоколі подію та обставини правопорушення з боку водія  ОСОБА_1 ;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, оформлене 07.07.2024 року о 19 год. 00 хв., відповідно до якого у результаті огляду, проведеного поліцейським, у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, нестійка хода, почервоніння шкіри обличчя та очей; огляд у КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» не проводився, оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння;
- актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що огляд був проведений у зв`язку з виявленими у водія ОСОБА_1 ознаками: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова, нестійка хода, почервоніння шкіри обличчя та очей; огляд водія на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер Алкотест 6820 не проводився за відмовою ОСОБА_1 ;
- розпискою ОСОБА_1 від 07.07.2024 року, в якій він власноручно зазначив, що був зупинений поліцейськими під час керування мопедом Honda DIA, д.н.з. НОМЕР_1 . Від тесту на сп`яніння відмовився. Від керування відсторонений. Зобов`язався мопедом не керувати. Мопед залишено на місці без порушень ПДР. 
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у суді першої інстанції є необґрунтованими та такими, що спростовуються особистим підписом ОСОБА_1 в рекомендованому повідомленні про отримання судової повістки про виклик до суду в судове засідання, яке було призначене на 11 год. 45 хв. 26.09.2024 року. 
Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував ТЗ, а просто котив свій мопед, йдучи поряд, спростовуються відеозаписом події, з якого чітко вбачається рух ОСОБА_1 на мопеді Honda DIA, д.н.з. НОМЕР_1 , та після його зупинки на запитання інспектора поліції звідки він їхав, ОСОБА_1 зазначив, що їхав з річки.
Крім того, згідно розписки, наявної в матеріалах справи та підписаної ОСОБА_1 власноруч, останній був зупинений співробітниками поліції за кермом мопеда Honda DIA, д.н.з. НОМЕР_1 , від керування відсторонений, мопедом зобов`язується не керувати та залишити на місці зупинки без порушень ПДР. Випив 1 л сидру. (а.с. 5)
З урахуванням відомостей відеозапису камер працівників поліції та особистих пояснень ОСОБА_1 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги про те, він не керував транспортним засобом, не знайшли свого обґрунтованого підтвердження та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції ставиться критично до таких доводів апелянта та розцінює їх як обраний спосіб захисту та спробу уникнути від відповідальності, а заперечення апелянтом факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом при обставинах, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та постанові суду, є безпідставні.
Водночас, посилання апелянта на невідповідність часу, зазначеному на відео (23 год. 46 хв. 07.07.24 року), часу доби, зафіксованому у протоколі про адміністративне правопорушення (18 год. 55 хв. 07.07.24 року) суд приймає до уваги, однак, вказані розбіжності у часі жодним чином не спростовують правильність висновків суду та не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння є такими, що спростовуються відомостями відеозапису, долученого до матеріалів справи, з якого убачається, що на запитання поліцейського що він сьогодні вживав – ОСОБА_1 повідомив, що випив літр сидру та на пропозицію пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі відмовився. Також, ОСОБА_1 повідомив поліцейським, що він відмовляється від підпису у протоколі про адміністративне правопорушення та не буде отримувати його копію.
Таким чином, відомості, зафіксовані на вказаному відеозаписі, повністю спростовують доводи апелянта та свідчать, що поліцейський діяв з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», якою визначено порядок проведення огляду водіїв на стан сп`яніння.
За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.
Поряд з цим, належить взяти до уваги те, що відповідно до ст.267 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.
Відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений вичерпний перелік ознак алкогольного сп`яніння, що узгоджується із тими ознаками, що були виявлені працівниками поліції під час зупинки  ОСОБА_1 , а тому апеляційний суд дійшов висновку, що дії працівників поліції під час складання протоколу відповідали вимогам цієї інструкції та іншим нормативним актам.
З огляду на викладені обставини, на момент зупинки та висловлення пропозиції ОСОБА_1 з боку працівників поліції щодо проходження відповідного огляду на місці або у медичному закладі у водія не було достатніх підстав відмовлятись від такої законної вимоги або ставити її під сумнів, а тому суд апеляційної інстанції вважає, що доказів які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді, а тому підстав для скасування постанови судді та закриття справи на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУПАП, як на тому наполягає апелянт, апеляційний суд не вбачає.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже,  ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Відповідно до ст.33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Застосовуючи такий вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією ч.1 ст. 130 КУпАП, як штраф з позбавленням права керування транспортним засобом строком на один рік, суд першої інстанції враховував характер вчиненого  ОСОБА_1 правопорушення, те, що його дії характеризуються умисною формою вини, складають підвищену суспільну небезпечність, становлять небезпеку дорожньому руху та несуть загрозу для життя і здоров`я його учасників. 
Застосований районним судом до  ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення є справедливим та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню ним аналогічних правопорушень, відповідає вимогам ст.23, 33 КУпАП.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення  ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України, наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та його винуватості, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника Лемішка Ю.М. залишити без задоволення.
Постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 26 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Гєрцик