Справа № 760/22466/16-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2219/2026
Головуючий у суді першої інстанції: Усатова І.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В., 
суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15 липня 2025 року, ухвалене у м. Києві у складі судді Усатової І.А., повний текст якого складено15 липня 2025 року, у справі № 760/22466/16-ц за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги,-
ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. Зазначало, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» забезпечує надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачам на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 . Посилаючись на те, що відповідачі не сплатили своєчасно і в повному обсязі плату за утримання житла та плату за користування житловими послугами, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» просило стягнути з них заборгованість відповідно до часток у праві власності на квартиру за період з 01 червня 2012 року по 01 червня 2015 року в сумі 18 194,63 грн., з яких: 12 054,57 грн. - основний борг; 5 653,74 грн. - індекс інфляції; 486,32 грн. - три проценти річних та судові витрати в сумі 1 378 грн.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15 липня 2025 року позов КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» заборгованість по оплаті за утримання житла та оплаті за користування комунальними послугами за період з 01 червня 2012 року по 01 червня 2015 року в сумі 18 194,63 грн., в тому числі: 12 054,57 грн. - основного боргу; 5 653,74 грн. - індексу інфляції; 486,32 грн. - три проценти річних та судовий збір в сумі 1 378,00 грн.
В іншій частині позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просив скасувати рішення суду першої інстанції за строками позовної давності та ухвалити рішення щодо повного списання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» основної заборгованості та додаткових нарахувань за особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 . Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно встановлено обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не врахував його заперечень на позов, зокрема, в тій частині, що на момент виникнення заборгованості він був неповнолітнім, половину плати за житлово-комунальні послуги вносила його мати. Іншу ж половину мав вносити його батько ОСОБА_2 , який цього не робив. Крім того, зазначає, що він має вроджені вади розвитку внутрішніх органів, а ОСОБА_2 має психічні розлади. З 2020 року він вносить плату за послуги, які має надавати КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», в повному обсязі, що підтверджується відповідними квитанціями.
Чернишенко Т.П., яка діє в інтересах КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва», подала апеляційну скаргу. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» забезпечує надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 . Між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» та відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 встановлено фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого рахунку на сплату за житлово-комунальні послуги.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 .
КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» порушило питання про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості по оплаті наданих послуг відповідно до часток у праві власності на квартиру за період з 01 червня 2012 року по 01 червня 2015 року в сумі 18 194,63 грн., з яких: 12 054,57 грн. - основний борг; 5 653,74 грн. - індекс інфляції; 486,32 грн. - три проценти річних.
Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» та стягнув вказану заборгованість з ОСОБА_2 . В іншій частині вимог КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» суд першої інстанції відмовив.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування такого рішення суду першої інстанції. 
Відповідно до положення ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо).
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як було встановлено, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» забезпечує надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачами не було надано суду доказів на спростування наданих позивачем розрахунків заборгованості. З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 .
Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 на те, що в період нарахування КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» спірної заборгованості він був неповнолітнім, та на внесення плати за комунальні послуги його матір`ю.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції врахував, що заявлена КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» до стягнення заборгованість була обрахована за період з 01 червня 2012 року по 01 червня 2015 року, тоді як ОСОБА_1 набув повноліття лише 15 березня 2015 року, а також надані квитанції про сплату матір`ю ОСОБА_1 частини заборгованості в загальному розмірі 5 262,18 грн., у зв`язку з чим і відмовив у задоволенні позовних вимог КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» до ОСОБА_1 в повному обсязі.
Заявлена КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» заборгованість була стягнута виключно з відповідача ОСОБА_2 .
При цьому ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржив.
А відтак, у колегії суддів відсутні підстави для перегляду правильності висновків суду першої інстанції у відповідній частині.
Також, колегія суддів вважає безпідставними вимоги ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про списання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» основної заборгованості та додаткових нарахувань, оскільки предметом судового розгляду були вимоги КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» про стягнення заборгованості, а не вимоги відповідачів про списання заборгованості.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновків суду першої інстанції.
Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15 липня 2025 року без змін. 
Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15 липня 2025 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач
Судді