Справа№751/250/24 
Провадження №2-а/751/20/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року       місто Чернігів
Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Овсієнко Ю.К., 
при секретарі Решетник В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: інспектор відділу реагування патрульної поліції Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області старший лейтенант поліції Саяпін Володимир Олександрович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 560713 від 27.12.2023 та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн, закриття провадження у справі за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.
Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.12.2023 відносно позивача було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та накладено штраф у сумі 340 грн.
Зі змісту постанови зазначається, що водій керуючи ТЗ з напівпричепом в місті Прилуки порушив вимоги дорожнього знаку 3.3 «Рух ТЗ маса яких перевищує 12 тон заборонено» чим порушив п.8.4 ПДР.
Після зупинки позивач пояснив працівникам поліції, що працює водієм ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» та здійснює виконання своїх прямих службових обов`язків, а саме доставку продукції найкоротшим маршрутом на магазин Сільпо (м.Прилуки, вул. Київська, 138). Всі необхідні документи, що підтверджують виконання службових обов`язків позивач надав. Також пояснив, що під час руху керувався пунктом 3 розділу 33 ПДР.
Під час пояснень, які позивач висловлював співробітнику патрульної поліції він зазначив, що адміністрацією міста прийнято рішення, на всіх в`їзних шляхах до міста встановити забороняючи знаки 3.3 та склав постанову про адміністративне правопорушення.
Зазначає, що працівником патрульної поліції були порушені завдання провадження в справах про адміністративні правопорушення, передбачені ст.. 245 КУпАП, а саме в частині всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Під час розгляду справи позивач виявив бажання скористатися правовою допомогою про що заявив клопотання під час розгляду справи та перед підписанням постанови, зазначивши це в письмових поясненнях, що долучені до постанови. В свою чергу, інспектором не було вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги. На думку позивача такі дії інспектора порушують права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і тим самим, свідчить про порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що має наслідком скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та є підставою для задоволення позову.
Новозаводський районний суд міста Чернігова ухвалою від 07.02.2024 залишив позовну заяву без руху, надано позивачу час для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду.
Після усунення позивачем недоліків, ухвалою суду від 02.12.2025 справу прийнято до свого провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
У встановлений судом строк відзив від відповідача не надійшов, клопотань про перехід до загального провадження також не надходило, у зв`язку з чим суд розглянув справу за наявними у ній матеріалами.
Суд, дослідивши надані сторонами докази та оцінивши їх, установив наступні обставини та зміст спірних правовідносин.
З копії постанови серії ББА № 560713 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеної 27.12.2023, вбачається, що 27.12.2023 о 08 год 00 хв в м. Прилуки по вул. Вавілова, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Мерседес Актрос д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом д.н.з. НОМЕР_2 та порушив вимогу дорожнього знаку 3.3 «Рух транспортних засобів, маса яких перевищує 12 тон заборонено», чим порушив п.8.4 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.
За вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП на водія ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. 
Згідно наказу № 165/УТЛк/тр від 03.04.2023 ОСОБА_1 04.04.2023 прийнятий на роботу до ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» на посаду водія автотранспортних засобів.
Згідно маршрутного листа № 4552614 від 26.12.2023 здійснював доставку товару 27.12.2023 в м. Прилуки, вказане також підтверджується товарно-транспортною накладною № R058_53950505 від 27.12.2023.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
За приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
У відповідності з ч.2 ст. 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Досліджена у судовому засіданні постанова по справі про адміністративні правопорушення, скасування якої є предметом позову, не містить обставин, які б встановлювали наявність адміністративних порушень, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження події адміністративного правопорушення, відсутні будь-які пояснення свідків події або інші докази, передбачені ст. 251 КУпАП. Описова частина постанови сама по собі не може бути доказом вини водія у скоєнні адміністративного правопорушення.
Згідно із пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За нормою ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Таким чином відповідачем не надано доказів на спростування тверджень позивача та не надано жодних доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.122 КУпАП, зокрема, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови пояснення свідків, фото-, відеофіксації порушення позивачем правил дорожнього руху тощо.
Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративних правопорушень є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення.
Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних в оскаржуваній постанові (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі №338/1/17).
Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.
Оскільки у судовому засіданні не доведено наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.122 КУпАП тому постанова серії ББА №560713 від 27.12.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 підлягає скасуванню.
З наведених мотивів, оцінивши докази у справі, суд прийшов до висновку про задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Матеріалами справи підтверджуються витрати позивача на сплату судового збору в сумі 604,60 грн, які підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Доказів здійснення інших витрат, як і вимог про їх стягнення з відповідача, позовна заява не містить. 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 14, 19, 72, 77, 90, 245, 246, 250, 286 КАС України, суд, 

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити. 
Скасувати постанову серії ББА № 560713 від 27.12.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП - закрити.
Стягнути з Головного управління Національної поліції у Чернігівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати понесені на сплату судового збору в розмірі 604(шістсот чотири) гривень 60 копійок . 
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя    Ю.К. Овсієнко