Справа № 212/11803/25 
2/212/818/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 року місто Кривий Ріг 
Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючої судді Швець М. В., за участі секретаря судового засідання Терещук М. В., представника відповідачки адвоката Скоробогатька В. Ю., розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив таке.
До суду звернувся представник позивача Романенко М. Е. Суд виніс ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Ухвалою від 27.01.2026 за клопотанням представника позивача суд витребував документи з АТ КБ «Приватбанк».
Сторони скористалися можливістю обміну змагальними документами.
Представник позивача у позовній заяві просив проводити розгляд справи за відсутності позивача. 
У судовому засіданні 25.03.2026 суд перейшов до стадії ухвалення рішення, визначив дату та час його проголошення: 31 березня 2026 року о 16:55 год.
Позиції сторін.
Позивач заявив про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит № 103670775 від 28.12.2020 (далі – «Кредитний договір»), укладеним між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачкою, на загальну суму 32 529,20 грн та судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2 422,40 грн.
Позов обґрунтував таким. 28.12.2020 року між первісним кредитором ТОВ "МІЛОАН" та відповідачкою укладено Кредитний договір № 103670775 з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Кредитні кошти в сумі 15 000,00 грн були повністю перераховані на картковий рахунок відповідачки. Відповідач свої зобов`язання з повернення тіла кредиту та сплати процентів не виконала належним чином. 08.07.2021 року первісний кредитор відступив право вимоги до відповідача за вказаним Кредитним договором позивачу, уклавши з ним Договір відступлення права вимоги № 04Т. Загальна сума заборгованості складається з: 8 074 грн - заборгованість за тілом кредиту, 24 455,20 грн - заборгованість за відсотками.
29 грудня 2025 року представник відповідачки подав Письмові пояснення по суті позову, в яких просив застосувати наслідки спливу загального (трирічного) та спеціального (однорічного) строків позовної давності, заявлених відповідачем та відмовити у задоволенні позовної повністю. В обґрунтування заперечень послався на таке. Згідно з Анкетою-заявою та Графіком розрахунків кінцевою датою повернення кредиту та сплати процентів було визначено 17 січня 2021 року. Перебіг позовної давності розпочався з дня, коли Позивач (первісний кредитор ТОВ «МІЛОАН») довідався або мав довідатися про порушення свого права, тобто з 18 січня 2021 року. Розрахунок строку позовної давності: Дата закінчення загального строку позовної давності (3 роки): 17.01.2024 р. Позовна заява подана до суду орієнтовно 08.10.2025 р. Таким чином, Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення основної суми боргу та процентів поза межами встановленого законом трирічного строку позовної давності. Щодо вимог про стягнення неустойки (штрафів, пені), то цей строк сплив 17.01.2022 р. Як свідчить Відомість про щоденні нарахування (додаток до позову), після 26.05.2021 р. сума щоденних нарахувань відсотків склала 403,70 грн. (згідно п. 1.6 договору). Така ставка є надмірною та непропорційною, що свідчить про порушення Кредитором принципу розумності. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки (процентів, які є надмірними) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Сума нарахованої заборгованості за кілька місяців прострочення (з 15 000,00 грн. до 32 529,20 грн.) є явно непомірною та має бути зменшена судом. На підтвердження розміру заборгованості Позивач надає лише Витяг з Додатку до договору факторингу та Відомість про нарахування. Ці документи є внутрішніми документами Кредитора, складені ним одноосібно та не можуть бути безумовними доказами суми заборгованості. Позивач не надав належним чином завіреного та детального Розрахунку заборгованості. Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів того, що станом на теперішній час існує заборгованість ОСОБА_1 перед товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» за кредитним договором № 103670775 від 28.12.2020 року.
02 січня 2026 року представник позивача подав до суду Додаткові пояснення у справі, в яких звернув увагу суду на те, що у свої поясненнях на позовну заяву відповідач не оспорює факту укладання між ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН» кредитного договору №103670775 від 28.12.2020. Також послався на таке. Відповідно до змісту Розрахунку заборгованості (відомість про щоденні нарахування та погашення) за Кредитним договором № 103670775 від 28.12.2020 відбулася видача коштів, сплата тіла кредиту, процентів по кредиту, комісії за пролонгацію, а також останній містить детальний і повний опис сум фінансових зобов`язань, що підлягає погашенню. Однак Відповідач порушила умови Договору про споживчий кредит № 103670775 від 28.12.2020, кредит вчасно не повернула, а тому за умовами п. 2.3.1.2. Кредитного договору, відбулася автопролонгація, яка не може перевищувати 60 днів. Проценти нараховувалися відповідно до умов Кредитного договору. Докази, подані позивачем на підтвердження обставини відступлення права вимоги – належні та допустимі, складені відповідно до умов законодавства та усталеної судової практики. У зв`язку з дією Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позовна давність до вимог – не спливла. Строки позовної давності були «на паузі» у період з 02.04.2020 по 03.09.2025 (тобто, більше 5 років). Обчислення строків позовної давності відновлено 04.09.2025. 
02 січня 2026 року представник відповідачки подав Заперечення на додаткові пояснення позивача, в яких повторив раніше висловлені ним аргументи та послався на таке. ОСОБА_1 не було надіслано Повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Позивач не довів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами обставину укладення відповідачем ОСОБА_1 шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором договору № 103670775 про надання споживчого кредиту. Позивач не надав суду також доказів про те, чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 , платіжну карту; відсутня інформація про номер телефону, на який відправлялася інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою ОСОБА_1 за вказані періоди часу.
27 січня 2026 року представник позивача подав заяву, в якій повторив раніше висловлені доводи та послався на таке. Кредитний договір № 103670775 від 28.12.2020 укладено належним чином, у письмовій (електронній) формі, з дотриманням усіх вимог законодавства. Відповідач усвідомлено прийняв умови кредитування та підтвердив згоду шляхом введення одноразового ідентифікатора, що підтверджує його волевиявлення на укладення договору і прийняття всіх його умов.
У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позову, пославшись на те, що: суду надані копії, а не оригінали документів на підтвердження обставини переходу права вимоги до позивача; проценти – завищені та нараховані понад строк, обумовлений договором; розрахунок боргу - неналежний доказ, відсутня деталізація складових заборгованості; договір між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачкою не укладався.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 
28 грудня 2020 року на підставі та з урахуванням Анкети-заяви на кредит ОСОБА_1 (а. с. 7) між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачкою за допомогою електронного підпису (одноразового ідентифікатора) було укладено Кредитний договір № 103670775 (а. с. 8-11), за умовами якого кредитор зобов`язався надати позичальниці (відповідачці) кредит у розмірі 15 000,00 грн (п. 1.1.); кредит надається строком на 20 днів з 28.12.2020 (п. 1.3.); термін повернення кредиту – 17.01.2021 (п. 1.4.); тип процентної ставки – фіксована, 1% в день від фактичного залишку за кожен день користування кредитом (п. 1.5.2.); стандартна базова процентна ставка – 5% в день від фактичного залишку за кожен день користування кредитом (п. 1.6.). Проценти нараховуються за стандартною базовою ставкою. Процентна ставка, передбачена п. 1.5.2. Кредитного договору (1%), застосовується у випадку, коли вона запропонована позичальнику за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, і лише за умови виконання позичальником умов щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів (п. 2.2.3.). Пунктом 2.3. Кредитного договору передбачено можливість пролонгації кредиту, для чого позичальник повинен сплатити комісію за продовження кредиту та певну частку заборгованості за кредитом; залежно від розміру – можлива пролонгація на 3, 7 або 15 днів. 
Порядок укладення договору в електронній формі в особистому кабінеті позичальника передбачений розділом 6 самого Кредитного договору.
Платіжним дорученням 24793182 від 28.12.2020 та наданими на ухвалу суду про витребування доказів документами: листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та Випискою за договором № б/н за період 28.12.2020 – 04.01.2021 підтверджується обставина емітування банком відповідачці карти № 5168755109570677, перерахування 28.12.2020 відповідачці на цю картку кредитних коштів в розмірі 15 000,00 грн (а. с. 12, 114, 115).
08.07.2021 між ТОВ «МІЛОАН» як первісним кредитором та позивачем укладено Договір відступлення прав вимоги № 04Т, згідно з яким первісний кредитор передав позивачу належні йому права вимоги до відповідача за Кредитним договором з відповідачем, що підтверджується витягом з Додатку (а. с. 13-20, 21). За умовами Договору відступлення права вимоги таке право переходить від ТОВ «МІЛОАН» до позивача з моменту підписання цього Договору (п. 6.2.3.).
Позивач також сплатив ТОВ «МІЛОАН» плату за відступлення права вимоги, що підтверджується платіжними інструкціями (а. с. 22-24).
За Відомістю про щоденні нарахування та погашення (далі – «Відомість»), зробленою первісним кредитором (а. с. 25-27), сума заборгованості відповідача за Кредитним договором становить 32 529,20 грн, яка складається з: 8 074,00 грн – борг по тілу, 24 455,20 грн – борг по відсотках. У Відомості зазначено про неодноразову сплату тіла кредиту, комісії за пролонгацію та процентів. Проценти - нараховані за період з 29.12.2020 до 10.06.2021. Комісія за пролонгацію – сплачувалася відповідачкою регулярно та востаннє сплачена 26.04.2021. 
Отже, між ТОВ «МІЛОАН» як первісним кредитором та відповідачкою склалися відносини споживчого кредитування; право вимоги за укладеним між ними кредитним договором було передано за договором позивачу. Обставини кредитування та переходу права вимоги суд вважає доведеними.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка аргументів сторін та висновки суду.
Суд звертає увагу на те, що у цій справі представник відповідачки з кожною своєю заявою, адресованою суду, змінював та збільшував обсяг заперечень проти позову, висуваючи кожен раз нові заперечення, що не може вважатися цілком добросовісною практикою. Водночас жодного доказу зі свого боку на спростування аргументів та доводів позивача відповідачка та/або її представник суду не подали. 
Разом з тим суд, оцінюючи докази та обставини справи, керувався стандартом доказування «баланс ймовірностей».
Щодо укладення кредитного договору.
Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Закон України «Про електронну комерцію» (тут і далі на час виникнення спірних правовідносин) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до ч. 1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У ч. 1 та ч. 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 ЦК України).
Враховуючи досліджені судом докази та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про те, що кредитний договір між позивачем та відповідачкою був укладений та між ними виникли відносини кредитування. 
Суд дійшов висновку, що кредитний договір з відповідачкою було укладено в електронній формі шляхом підписання з її боку одноразовим ідентифікатором, що дозволено законом. 
Відповідачка не заявляла про недобросовісне використання позивачем її персональних даних; не зверталася до органів досудового розслідування щодо факту недобросовісного використання її конфіденційних даних тощо.
Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Обставина емітування банком відповідачці карти № 5168755109570677, отримання 28.12.2020 відповідачкою кредитних коштів в розмірі 15 000,00 грн підтверджена Платіжним дорученням 24793182 від 28.12.2020 та наданими на ухвалу суду про витребування доказів документами: листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та Випискою за договором № б/н за період 28.12.2020 – 04.01.2021 (а. с. 12, 114, 115). Вказаним листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» спростовується аргумент представника відповідачки про те, що позивач не довів, що на ім`я ОСОБА_1 було емітовано платіжну карту. 
Як свідчить Розрахунок заборгованості, зроблений первісним кредитором, відповідачка частково повернула тіло кредиту; залишок заборгованості – 8 074,00 грн.
Сама відповідачка обставину отримання кредитних коштів, користування ними – не спростувала; альтернативний розрахунок заборгованості не надала.
Щодо переходу права вимоги до позивача. 
Як встановив суд, обставина переходу права вимоги до позивача від ТОВ «МІЛОАН» підтверджується Договором відступлення прав вимоги № 04Т, згідно з яким первісний кредитор передав позивачу належні йому права вимоги до відповідача за Кредитним договором з відповідачем, що підтверджується витягом з Додатку (а. с. 13-20, 21). За умовами Договору відступлення права вимоги таке право переходить від ТОВ «МІЛОАН» до позивача з моменту підписання цього Договору (п. 6.2.3.). 
Як встановив суд, позов – поданий через підсистему «Електронний суд» та зазначені докази - відскановані з оригіналів, у яких суд не має сумніву. Представник відповідачки не висловив сумнів у відповідності копій оригіналам, а стверджував, що суду мають бути надані саме оригінали; а оскільки позивач не надав до суду оригінали, то ці докази – є неналежними та недопустимими. Суд відхиляє цей аргумент як помилковий: Цивільний процесуальний кодекс України не містить вимоги про обов`язкове подання разом з позовом оригіналів письмових доказів; натомість подаються оригінали або копії, зазначається про те, у кого знаходяться оригінали (ч. 2 ст. 95, п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України); у разі сумніву у самого суду або іншої сторони – позивач (або інша особа, яка подала докази) може бути зобов`язаний судом надати оригінали (ч. 6 ст. 95 ЦПК України).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Факторинг є різновидом договору про відступлення прав вимоги, що регулюється главою 73 ЦК України. 
Отже, суд вважає доведеною обставину переходу права вимоги за кредитним договором, укладеним між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачкою, до позивача. 
Суд відхиляє аргумент представника відповідачки про те, що ОСОБА_1 не було надіслано повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ МІЛОАН» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», з огляду на таке. Згідно з ч. 2 ст. 518 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Тобто обставина неповідомлення про перехід права вимоги не впливає на дійсність зобов`язання та зміни сторони у зобов`язанні (зміни кредитора), а має значення у випадку, коли боржник, не повідомлений про перехід права вимоги до нового кредитора, сплачує борг первісному кредитору. Відповідачка та її представник не заявляли про сплату боргу первісному кредитору, тому висловлений аргумент – помилковий. 
Відповідно, стягненню підлягає 8 074,00 грн на користь позивача як залишку неповерненого тіла кредиту. 
У Відомості про щоденні нарахування та погашення, яку суд оцінює як розрахунок заборгованості, зробленому первісним кредитором, проценти нараховані з урахуванням можливості пролонгації кредиту, здійснених відповідачкою оплат комісії за пролонгацію та часткового погашення нею тіла кредиту, а також у розмірах, обумовлених п. 1.5.2. та п. 1.6 Кредитного договору з урахуванням положень п. 2.2.3. цього ж договору.
Відповідачка такий розрахунок не спростувала, альтернативного розрахунку суду не надала. Суд відхиляє доводи представника відповідачки про те, що розрахунок боргу - неналежний доказ, оскільки відсутня деталізація складових заборгованості: розрахунок (Відомість) містить дати, найменування операцій, суми та посилання на пункти Кредитного договору, відповідно до яких здійснювалися нарахування процентів (п. 1.5.2. або п. 1.6.), що дозволяє перевірити розрахунок. Суд також відхиляє аргумент представника відповідачки про те, що процентна ставка є надмірною та непропорційною, що свідчить про порушення кредитором принципу розумності. Умови про застосовані проценти – детально викладені в укладеному між сторонами Кредитному договорі, а саме: пунктах 1.5.2., 1.6., 2.2.2., 2.2.3; отже, відповідачка погодилася на таку умову. Крім того, як свідчить розрахунок (Відомість), вона регулярно сплачувала проценти в обумовленому Кредитним договором розмірі та не висувала на тому етапі заперечень проти порядку нарахування процентів та їх розміру.
Отже, дослідивши Відомість про щоденні нарахування та погашення, зроблені первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН», суд дійшов висновку про те, що нарахування первісним кредитором процентів відповідає умовам договору. Отже, є підстави для їх стягнення у розмірі, заявленому позивачем. Тобто вимога про стягнення з позивача 24 455,20 грн процентів підлягає задоволенню.
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.
Щодо строку позовної давності. 
Статтею 253 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Стаття 257 ЦК України передбачає загальний строк позовної давності тривалістю у три роки.
Суд бере до уваги, що пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України було продовжено строк, визначений статтею 257 ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
Карантин тривав, згідно з Постановою КМУ № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12.03.2020 до 22.05.2020; згідно з Постановою КМУ № 392 від 20.05.2020 - з 22.05.2020 до 31.07.2020; № 641 від 22.07.2020 – з 01.08.2020 до 19.12.2020; згідно з Постановою КМУ № 1236 від 09.12.2020 - з 19.12.2020 до 30.06.2023.
Також, відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. 
04 вересня 2025 року набрав чинності Закону № 4434-ІХ «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», яким пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України – виключено. 
Відповідно, оскільки сторони уклали кредитний договір 28.12.2020, тобто в період дії карантину, строк позовної давності був продовжений на період дії карантину, а з 24.02.2022 – строк позовної давності був зупинений і відновив свій перебіг лише 04.09.2025 року. 
Тому суд дійшов висновку про те, що позивачем не пропущено строк позовної давності для звернення із позовом до суду щодо стягнення заборгованості за даним кредитним зобов`язанням. Відповідно, суд відмовляє у застосуванні строку позовної давності.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судовий збір має бути стягнутий з відповідача у розмірі 2 422,40 грн.
На підставі зазначеного, керуючись статтями 12, 13, 19, 80, 81, 82 89, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд
ухвалив таке.
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором № 103670775 від 28.12.2020 року в розмірі 32 529,20 (тридцять дві тисячі п`ятсот двадцять дев`ять грн 20 коп) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 . 
Повний текст рішення суду складено та підписано 31 березня 2026 року.

Суддя: М. В. Швець