Справа № 461/9553/25 Головуючий у 1 інстанції: Романюка В.Ф. 
Провадження № 22-ц/811/4334/25 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 березня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий – суддя Цяцяк Р.П.,
судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,
за участю секретаря Підлужного В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , на ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 01 грудня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив суд скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Петренка Олександра Дмитровича про відкриття виконавчого провадження №79577670 від 12.11.2025 року.
Вимоги скарги обґрунтовувалися тим, що 19.09.2025 року Галицьким районним судом м. Львова було видано виконавчий лист по справі № 461/6622/21 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 106 144 грн. 04 коп. та судового збору в розмірі 2 270 грн. (далі за текстом – Виконавчий лист № 461/6622/21 від 19.09.2025 року). 
У скарзі зазначалося, що Виконавчим листом № 461/6622/21 від 19.09.2025 р. визначено, що строк пред`явлення виконавчого листа встановлено до 10 грудня 2024 року, однак із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу заявник не звертався. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Приписами ч. 6 ст. 12 цього ж Закону визначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. 12.11.2025 року приватним виконавцем Петренко О.Д. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, чим було порушено приписи ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», а тому заявник вважає, що ця постанова підлягає скасуванню (а.с. 1-3).

Оскаржуваною ухвалою в задоволенні скарги відмовлено (а.с. 21-24). 

Дану ухвалу оскаржив представник боржника Одінцова В.С.
Апелянт просить ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги скарги, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та на невідповідність висновків суду обставинам справи.
Вважає, що суд «не врахував того, що виконавчим листом № 461/6622/21 від 19.09.2025р. визначено, що строк пред`явлення виконавчого листа встановлено до 10 грудня 2024 року. Із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу заявник не звертався», а тому вважає, що «виносячи постанову про відкриття виконавчого провадження № 79577670 від 12.11.2025 р. за Виконавчим листом № 461/6622/21 від 19.09.2025р. приватний виконавець Петренко Олександр Дмитрович порушив приписи ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», через що вказана постанова підлягає скасуванню» (а.с. 29-31).

Адвокат Юрченко В.В. (автор скарги до суду першої інстанції та апеляційної скарги), представник Одінцова В.С., будучи своєчасно (19.01.2026 року) належним чином повідомленим про апеляційний розгляд справи 23.03.2026 року (а.с. 51-53), в судове засідання не з`явився і про причини такої неявки суд не повідомив, що (у відповідності до частини 2 статті 372 ЦПК України) не перешкоджає розгляду справи. 

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з доводів скарги на приватного виконавця, поданої до суду першої інстанції, дана скарга обґрунтовується тим, що Виконавчий лист № 461/6622/21 від 19.09.2025 року було пред`явлено до виконання з порушенням строків, передбачених статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження»: при цьому стягувач заяви про поновлення такого строку до суду не подавав і такий судом не поновлявся, а відтак приватний виконавець не мав права виносити постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.11.2025 року.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, відмову у задоволенні скарги представника боржника суд мотивував тим, що «трирічний строк пред`явлення виконавчого листа від 19.09.2025 року №461/6622/21 на час введення в Україні воєнного стану не сплив та вважається перерваним до скасування або припинення воєнного стану», оскільки «Законом України від 15 березня 2022 року №2129-IX «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» (який набрав чинності 26 березня 2022 року), із (наступними) змінами, … розділ ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» доповнено п. 10-2 про те, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану», «а тому дії приватного виконавця … повністю відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а тому вимоги скарги є безпідставними».

Частиною 2 ст. 356 ЦПК України встановлено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість (зокрема) ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції (п.п. 5 і 6).
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, у ній наведено ті ж доводи, які було наведено у скарзі на постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження і яким дано належну оцінку судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі.
В той же час, апеляційна скарга не містить доводів стосовно того, в чому саме полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваної ухвали (які саме обставини та (або) докази судом були встановлені неповно та (або) неправильно); які саме нові обставини та (або) докази підлягають встановленню, дослідженню чи оцінці в ході апеляційного провадження у справі, так само, як не містить заперечень проти доказів, використаних судом першої інстанції.

З урахуванням наведеного вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для скасування цієї ухвали відсутні і апеляційну скаргу на неї, доводи якої не спростовують висновків ухвали, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 01 грудня 2025 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 23 березня 2026 року.

Головуючий:      Цяцяк Р.П.

Судді:        Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.