Головуючий І інстанції: Мар`єнко Л.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 р. 	Справа № 520/30134/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Ральченка І.М.,
Суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2026, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 21.01.26 по справі № 520/30134/23
за позовом ОСОБА_1 
до  Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру   
про визнання бездіяльності протиправної та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, в якій просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру щодо нерозгляду по суті скарги ОСОБА_1 від 28.04.2023 (вх.№К-51/2/5-23 від 04.05.2023) щодо незгоди з відмовою у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки площею 0,12 га, розташованої в садівничому товаристві "Вимірювач", ділянка № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , за межами с.Руські Тишки Русько-Тишківської сільської ради на території Харківського району Харківської області;
- зобов`язати Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру повторно розглянути (по суті) скаргу ОСОБА_1 від 28.04.2023 (вх.№К-51/2/5-23 від 04.05.2023) щодо незгоди з відмовою у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки площею 0,12 га, розташованої в садівничому товаристві "Вимірювач", ділянка № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , за межами с.Руські Тишки Русько-Тишківської сільської ради на території Харківського району Харківської області, та за результатами розгляду скарги винести одне із рішень, передбачених Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав, що в квітні 2023 року позивач звернувся до відповідача зі скаргою на рішення державного кадастрового реєстратора про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Листом від 02.06.2023 №К-51/2-0.215-847/6-23 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру надала відповідь на скаргу ОСОБА_2 . Позивач вважаю таку відповідь відповідача протиправною бездіяльністю, оскільки Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру не вирішено проблемні питання порушені у скарзі.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2026 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – відмовлено.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що позивач 28.04.2023 року звернувся до Держгеокадастру зі скаргою на дії, бездіяльність, рішення державного кадастрового реєстратора відділу міськрайонного управління у Харківському районі та м. Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо відмови у внесенні відомостей (змін до них) Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки.
Проте, у відповідь отримав не рішення за результатами розгляду скарги (тобто акт індивідуальної дії), а звичайний лист від 02.06.2023 р. №К-51/2-0.215-847/6-23д. 
На переконання позивача, це свідчить про формальний підхід до розгляду звернень.
Відповідач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому зазначає, що підпунктом 5 пункту 230 Порядку визначено, що скарга залишається без розгляду якщо закінчився встановлений пунктом 225 цього Порядку строк подання скарги.
Позивач є обізнаним щодо строків та порядку оскарження дій державного кадастрового реєстратора. Зазначене підтверджується змістом його листа від 24.11.2020 № К-2311/3/5-20, у якому він прямо посилався на вищезазначений Порядок, що свідчить про належне розуміння ним механізму та процедурних вимог такого оскарження.
На переконання представника відповідача, рішення державного кадастрового реєстратора стосовно заяви позивача № РВ-6301606582018 було прийнято 11.06.2018, а скарга на нього була подана 28.04.2023. Відтак, з моменту винесення рішення до подачі скарги пройшло майже 5 років, що порушує строки визначені законодавством.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 28.04.2023 позивач звернувся до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру зі скаргою на дії, бездіяльність, рішення державного кадастрового реєстратора відділу міськрайонного управління у Харківському районі та м.Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області щодо відмови у внесенні відомостей (змін до них) Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки площею 0,12 га, розташованої в садівничому товаристві "Вимірювач", ділянка № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , за межами с.Руські Тишки Русько-Тишківської сільської ради на території Харківського району Харківської області.
Листом від 02.06.2023 №К-51/2-0.215-847/6-23 Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру надано роз`яснення земельного законодавства та повідомлено ОСОБА_3 , що за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1200 га, яка розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, Русько-Тишківська сільська рада, садівниче товариство "Вимірювач" від 04.06.2018 №ЗВ-6307811222018, поданої на реєстрацію документації із землеустрою та електронного документа державним кадастровим реєстратором Міськрайонного управління у Харківському районі та м.Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Наталією Опришко прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 11.06.2018 №РВ-6301606582018. Рішення про відмову ґрунтувалося на підставі наявності критичної помилки щодо вимог до логічної структури електронного документа, а саме: "індексна кадастрова карта, не визначена система координат або зона (помилка критична), що унеможливлює внесення відомостей про земельну ділянку до Державно земельного кадастру. Також зазначено про невідповідність кадастрового плану вимогам статті Закону та відсутності нумерації сторінок документації із землеустрою.
З огляду на викладене рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 11.06.2018 №РВ-63016065820 прийнято державним кадастровим реєстратором Міськрайонного управління у Харківському районі та м. Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Наталією Опришко з підстав наявності критичної помилки щодо вимог до логічної структури електронного документа.
Критична помилка щодо логічної структури електронного документа унеможливлює внесення відомостей до Державного земельного кадастру. У разі наявності критичної помилки, таку заяву можливо завершити виключно шляхом відмови у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.
Також, рекомендації державного кадастрового реєстратора щодо приведення проекту землеустрою у відповідність, а саме: пронумеровати сторінки відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 18.06.2015 №1000/5 "Про затвердження Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях" не стосуються вимог до складу, змісту та оформлення документації із землеустрою.
Так, 28.02.2020 за результатами розгляду заяви №ЗВ-970177542202 про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1200 га, яка розташована за адресою: Харківська обл., Харківський р-н, Русько-Тишківська сільська рада садівниче товариство "Вимірювач" та доданих до неї документів державним кадастровим реєстратором прийнято рішення №РВ-6302370962020 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності поданих документів законодавству, а саме статті 50 Закон України "Про землеустрій" та статті 122 Земельного кодексу України.
Крім того в листі повідомлено заявника про те, що формування земельної ділянки, яку передбачається передати В.Ковтуну безоплатно у власність, можна здійснити шляхом проведення державної реєстрації на підставі доопрацьованого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером 6325183500:01:002:0216. Згідно з відомостями Державного земельного кадастру земельна ділянка яка розташована за адресою: Харківська область, Харківський район, за межами населених пунктів Циркунівської сільської ради площею 36,8211 га з кадастровим номером 6325183500:01:002:0216 зареєстрована 23.05.2019 на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель і включає в себе землі СТ "Вимірювач". З урахуванням зазначеного передача земельної ділянки у приватну власність громадянам за рахунок вищезазначеної земельної ділянки здійснюється Циркунівською сільською радою.
Вважаючи, що вказаним листом відповідачем не вирішено питання, порушені у скарзі позивача, останній звернувся з адміністративним до суду.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру правомірно листом від 02.06.2023 №К-51/2-0.215-847/6-23 залишено без розгляду скаргу ОСОБА_1 від 28.04.2023 на рішення державного кадастрового реєстратора про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 11.06.2018 року №РВ-6301606582018, з підстав пропуску строку звернення зі скаргою.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
За приписами ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Закон України "Про Державний земельний кадастр" від 7 липня 2011 року №3613-VI установлює правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру.
Статтею 5 Закону України "Про державний земельний кадастр" встановлено, що порядок ведення Державного земельного кадастру визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до вимог цього Закону. Внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону.
Статтею 9 Закону України "Про державний земельний кадастр" визначено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора забороняється, крім випадків, встановлених цим Законом (ч.7 Закону України "Про державний земельний кадастр").
Частиною п`ятою та шостою статті 24 Закону визначено, що державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви перевіряє відповідність документів вимогам законодавства та за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.
Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.
Колегія суддів дослідивши матеріали справи встановила, що позивач протягом 2014-2018 років неодноразово звертався до органів державної казначейської служби з заявами про проведення реєстрації земельної ділянки площею 0,12 га, розташованої в садівничому товаристві "Вимірювач" (земельні ділянки №176, 177) за межами с.Руські Тишки Русько-Тишківської сільської ради на території Харківського району Харківської області.
За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про державну реєстрацію земельної ділянки від 04.06.2018 №ЗВ-6307811222018, поданої на реєстрацію, документації із землеустрою та електронного документа державним кадастровим реєстратором Міськрайонного управління у Харківському районі та м.Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Наталією Опришко прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 11.06.2018 № РВ-6301606582018.
Рішення про відмову ґрунтувалося на підставі наявності критичної помилки щодо вимог до логічної структури електронного документа, а саме: "індексно кадастрова карта, не визначена система координат або зона (помилка критична)", що унеможливлює, в тому числі і технічно внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру.
Згідно з ч.2 ст.39 Закону України "Про Державний земельний кадастр" рішення, дії або бездіяльність Державного кадастрового реєстратора можуть бути оскаржені:
до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин на території дії повноважень відповідного Державного кадастрового реєстратора, та до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;
до суду в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року №164) Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру.
Процедура та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 (далі - Порядок) (в редакції від 03.10.2015).
Пунктами 222-223 Порядку передбачено, що рішення, дії або бездіяльність Державного кадастрового реєстратора можуть бути оскаржені до Держгеокадастру або до суду.
Держгеокадастр розглядає скарги:
1) на рішення Державного кадастрового реєстратора про державну реєстрацію земельної ділянки або про відмову у здійсненні такої дії (крім випадків, коли щодо земельної ділянки наявний судовий спір);
1-1) на рішення Державного кадастрового реєстратора про державну реєстрацію меліоративної мережі, складової частини меліоративної мережі або про відмову у здійсненні такої дії;
2) на рішення про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру про об`єкти Державного земельного кадастру або про відмову у здійсненні такої дії;
3) щодо виправлення технічної помилки у відомостях Державного земельного кадастру, яка допущена органом, що здійснює його ведення;
4) на прийняті рішення, дії або бездіяльність Державного кадастрового реєстратора в межах його повноважень.
Відповідно до пункту 225 Порядку рішення, дії або бездіяльність Державного кадастрового реєстратора можуть бути оскаржені до Держгеокадастру та його територіальних органів протягом 30 календарних днів з дня доведення до відома особи рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.
За результатами розгляду скарги Держгеокадастр та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:
1) відмову у задоволенні скарги;
2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про:
3) залишення скарги без розгляду.
Пунктом 230 Порядку визначено, що Держгеокадастр залишає скаргу без розгляду та повертає її заявнику, якщо: 1) скарга подана особою, яка не має на це повноважень; 2) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених пунктом 227 цього Порядку; 3) є рішення цього органу з того самого питання; 4) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника; 5) закінчився встановлений пунктом 225 цього Порядку строк подання скарги.
Аналізуючи наведене правове регулювання, колегія суддів зазначає, що оскільки строк на оскарження рішення, дій державного кадастрового реєстратора пов`язується з днем доведення до відома особи рішення, що оскаржується, або з днем, коли особа дізналася про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю, для вирішення справи важливим є встановлення цієї дати.
З матеріалів справи вбачається, що позивач у поданій до відповідача скарзі від 28.04.2023 виклав свою незгоду з рішенням державного реєстратора від 11.06.2018 №РВ-6301606582018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки площею 0,12 га, розташованої в садівничому товаристві "Вимірювач", ділянка №176, НОМЕР_2 , за межами с.Руські Тишки Русько-Тишківської сільської ради на території Харківського району Харківської області. Тобто поза межами строку, визначеного пунктом 225 Порядком №1051 (30 календарних днів з дня доведення до відома особи рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю).
Водночас, відповідач наполягає, що позивач був обізнаний про прийняте державним кадастровим реєстратором рішення від 11.06.2018, строками та порядком його оскарження, що підтверджується листом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 06.08.2020 №К-2311/1-0.21-5601/6-20 та зверненням ОСОБА_1 від 24.11.2020 №К-2311/3/5-20.
Крім того, позивач починаючи з 2019 року неодноразово звертався до Головного управління Дергеокадастру у Харківській області зі зверненнями та скаргами на бездіяльність державного кадастрового реєстратора у формі рішення про відмову у здійсненні реєстрації прав в Державному земельному кадастрі.
Листами Головного управління Дергеокадастру у Харківській області позивачу надавались роз`яснення земельного законодавства та рекомендації стосовно порушеного в листах питання.
Отже, позивач був проінформований про порядок оскарження дій кадастрового реєстратора, однак пропустив строк такого оскарження.
Значення інституту строків в адміністративній процедурі є аналогічним його значенню в адміністративному процесі, а саме: сприяння досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулювання учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Так, Верховний Суд у постанові від 21.02.2020 у справі № 340/1019/19, зазначив, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".
Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
З матеріалів справи встановлено, що позивач ще в 2019 році вже знав про факт прийняття рішення державним кадастровим реєстратором від 11.06.2018 року №РВ-6301606582018, проте лише 28.04.2023, тобто за межами 30 календарних днів, звернувся до відповідача з скаргою на це рішення.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру правомірно листом від 02.06.2023 №К-51/2-0.215-847/6-23 залишено без розгляду скаргу ОСОБА_1 від 28.04.2023 на рішення державного кадастрового реєстратора про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 11.06.2018 року №РВ-6301606582018, з підстав пропуску строку звернення зі скаргою.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2026 по справі № 520/30134/23 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.01.2026 по справі № 520/30134/23 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		І.М. Ральченко 	
Судді	   	В.В. Катунов   З.Г. Подобайло