КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 761/43118/25 Головуючий у І інстанції Слободянюк П.Л.
Провадження № 33/824/1081/2026 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.

ПОСТАНОВА
Іменем України

09 лютого 2026 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Горобівського Івана Григоровича на постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 05 грудня 2025 року про притягнення 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.126 КУпАП, 

ВСТАНОВИВ:

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 05 грудня 2025 року  ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 40 800,00 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 7 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнуто з  ОСОБА_1  судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн.
Не погоджуючись з даною постановою, захисник ОСОБА_1 - адвокат Горобівський І.Г. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її необґрунтованість, незаконність та невмотивованість, грубе порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 05 грудня 2025 року скасувати, провадження у даній справі закрити у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення.
В доводах апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ч. 5 ст. 126 КУпАП, однак викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відповідає диспозиції ч. 5 ст. 126 КУпАП. Незважаючи на вказу обставину, суд першої інстанції фактично редагував (змінив) фабулу адміністративного правопорушення та вирішив питання про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Вказує, що за наявності обвинувачення, сформульованого в протоколі як суть правопорушення, що відповідає кваліфікації ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд безпідставно вирішив питання про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП, тобто за повторне протягом року вчинення будь-якого з правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Крім того, скаржник звертає увагу на відсутність в матеріалах справи доказів, які підтверджують факт керування особою транспортним засобом, зокрема, наявний в матеріалах справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського таких даних не містить.
Вказує иакож на те, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 126 КУпАП, а наявна в матеріалах справи електронна копія постанови не свідчить про вчинення ОСОБА_1 правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП, що виключає адміністративну відповідальність особи за вчинення порушення повторно.
Захисник звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи відсутні дані про повідомлення ОСОБА_1 про ухвалення оскаржуваної постанови або про її вручення особі.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Горобівський І.Г. звертає увагу на те, що, ОСОБА_1 є особою, яка не отримувала посвідчення водія та не має права керування транспортними засобами, натомість при накладенні адміністративного стягнення судом першої інстанції не враховані положення ст. 30 КУпАП, відповідно до якої позбавлення наданого даному громадянинові права керування транспортними засобами застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом. 
Таким чином, позбавити права керування транспортними засобами можливо лише ту особу, якій таке право надано.
В судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги захисник ОСОБА_1 - адвокат Горобівський І.Г. підтримав її доводи та просив та скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 05 грудня 2025 року, а провадження у даній справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
В розумінні ЄСПЛ справи про адміністративні правопорушення є кримінальним провадженням, тому до таких справ за аналогією можливо застосувати принципи кримінального процесу. А відтак, у справах про адміністративні правопорушення, на які ЄСПЛ поширює кримінально правовий аспект, особа, щодо якої розглядається справа, та потерпілий додатково користуються гарантіями ст.6 Конвенції: право на оскарження судових рішень, право на допомогу перекладача, право на виклик та допит свідків, на розумний строк розгляду справи, негайне і достатнє інформування про характер і причини обвинувачення, право на юридичну допомогу, право на безоплатну допомогу захисника (за браком коштів), ін. Крім того, в таких справах діє презумпція невинуватості.
Поширення стандартів кримінального провадження на справи про адміністративні правопорушення, безсумнівно, зумовлює необхідність дотримання особливих вимог до процедури збирання, подання та оцінки доказів, а також до вмотивованості судових рішень, які, у разі визнання особи винною, повинні містити відповідні достатні мотиви, які дали змогу спростувати презумпцію невинуватості та призначити пропорційне вчиненому покарання.
Виходячи зі змісту ст. ст. 7, 245, 279, 280 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім виключень, зазначених у ст. 258 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення за своєю суттю є процесуальним документом, яким уповноважений орган засвідчує певне порушення, допущене особою, яке містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого відповідними нормами КУпАП і який є підставою для подальшого провадження у справі, цим процесуальним документом особа фактично притягається до адміністративної відповідальності.
Зміст протоколу про адміністративне правопорушення повинен чітко відповідати приписам ст.256 КУпАП, особливо в частині викладення фабули правопорушення, яка, як зазначено вище, фактично є обвинуваченням.
При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом, до нього висуваються певні вимоги, а обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд, згідно загальних засад судочинства.
Доведення вини правопорушника покладається на орган, що складає протокол про адміністративне правопорушення. Під доказуванням у провадженні у справах про адміністративні правопорушення слід розуміти процесуальну діяльність суб`єктів щодо збору, перевірки та оцінки доказів з метою встановлення об`єктивної істини у справі й прийняття на цій основі законного рішення.
Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення.
За змістом статті 126 КУпАП, відповідальність передбачена за:
частина 1 - керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством;
частина2 - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом;
частина 3 - керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами;
частина 4 - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами;
частина 5 - повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №463053 від 23 вересня 2025 року вбачається, що 23.09.2025 о 20 гол. 38 хв. в м. Києві по вул. Богдана Хмельницького, 4 водій ОСОБА_1  керував транспортним засобом «Audi A5», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії, та вчинив дане правопорушення повторно протягом року, чим порушив п.2.1.а. ПДР - керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ. Відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до п. 2.1. а. водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Тобто, викладена у протоколі фабула інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення, не відповідає об`єктивній стороні правопорушення, за яке передбачена відповідальність ч.5 ст.126 КУпАП.
За приписами КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення.
При цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, що інкримінуються особі.
Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя.
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини («Малофеєв проти Росії» та «Карелін проти Росії») у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу. У такому випадку справа про адміністративне правопорушення має бути закрита у зв`язку з відсутністю складу правопорушення.
Відповідно до вимог ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, зокрема суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також інші відомості, необхідні для вирішення справи.
При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів (якщо норма є банкетною), якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.
Приймаючи рішення про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 126 КУпАП, суд не взяв до уваги, що згідно протоколу у вину ОСОБА_1 не ставились вчинені повторно дії, передбачені частинами 2-4 ст. 126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Натомість, суд першої інстанції, кваліфікуючи дії ОСОБА_1 та визнаючи його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, самостійно змінив фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , тобто вийшов за межі складеного протоколу, чим порушив право ОСОБА_1 на захист та погіршив її становище, оскільки санкція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає більш суворе адміністративне стягнення ніж санкція ч. 1 ст. 126 КУпАП, що є неприпустимим.
З огляду на те, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, який офіційно засвідчує факт вчинення особою неправомірних дій і є одним із джерел доказів та підставою подальшого провадження у справі, апеляційний суд вважає, що складений стосовно ОСОБА_1 протокол не підпадає під ознаки правопорушення, сформульовані у ч.5 ст.126 КУпАП, а тому він не може бути визнаний належним та допустимим доказом наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Крім того, нормами КУпАП не надано процесуальних повноважень суду надавати іншу кваліфікацію діям особи, ніж ту, яка вказана у протоколі про адміністративне правопорушення, а адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі: презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції). Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння правопорушення.
Враховуючи викладене вище, апеляційний суд вважає, що протокол та додані до нього докази в своїй сукупності з наведених вище підстав не є належними, допустимим та достатніми для доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5ст. 126 КУпАП, а кваліфікація судом першої інстанції дій останнього за вказаною нормою, порушує принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи та право на захист.
З огляду на обставини, встановлені під час апеляційного розгляду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає до задоволення, а постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Горобівського Івана Григоровичазадовольнити.
Постанову Шевченківського районного суду м. Києва від 05 грудня 2025 року якою ОСОБА_1  визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 40 800,00 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 7 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу - скасувати, провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП закрити, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя
Київського апеляційного суду Д.О.Таргоній