ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
13 квітня 2026 року 	Справа № 280/2376/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Конишевої О.В., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу 
за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр.Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69057, код ЄДРПОУ 20490012)
до Дніпровського міжрегіонального управління міністерства юстиції України (пр. Дмитра Яворницького, буд. 21-А, м. Дніпро, 49619, код ЄДРПОУ 43315529)
про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:
18.03.2026 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - позивач) до Дніпровського міжрегіонального управління міністерства юстиції України (далі – відповідач), в якій позивач просить:
постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Дніпровського міжрегіонального управління міністерства юстиції України Косінова І.В. від 04.03.2026 ВП № 69433332 про накладення штрафу на Головне управління у розмірі 5100,0 грн. скасувати.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Дніпровського міжрегіонального управління міністерства юстиції України Косінова І.В. від 04.03.2026 ВП № 69433332 про накладення штрафу на Головне управління у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.12.2021 по справі №280/10664/21 є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки позивач у справі вжив усіх дій в рамках наданих повноважень з метою виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.12.2021 по справі № 280/10664/21.
Відповідач зазначив, шо рішення суду по справі №280/10664/21 виконано не було, тому у державного виконавця були всі наявні підстави застосувати до позивача штраф, у межах виконавчого провадження № 69433332. Просить у задоволенні позову відмовити.
Ухвалою суду від 23.03.2026 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 06.04.2026. Сторони не з`явилися, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, враховуючи неявку сторін, у відповідності до положень ч.3 ст. 194, ч. 9 ст. 205, ч.3 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд перейшов до розгляду справи у письмовому провадженні.
Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.12.2021 по справі №280/10664/21 задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 , зокрема: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорозькій області здійснити ОСОБА_1 з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум, у відповідності до вимог ст.ст.43, 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст.9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», положень постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських національної поліції» на підставі Довідки від 29.07.2021 № 33/28-1947 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області». 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.12.2021 по справі №280/10664/21 набрало законної сили 02.05.2022.
На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 69433332 з примусового виконання виконавчого листа № 280/10664/21, виданого 13.05.2022 Запорізьким окружним адміністративним судом, в резолютивній частині якого зазначено: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорозькій області здійснити ОСОБА_1 з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум, у відповідності до вимог ст.ст.43, 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст.9 Закону України від 20.12.1991 №2011- ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», положень постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських національної поліції» на підставі Довідки від 29.07.2021 № 33/28-1947 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області».
Постановою державного виконавця № 69433332 від 18.07.2022 в порядку ст.ст. 3,4,24,25,26,27 Закону України «Про виконавче провадження» було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа.
Листом від 26.07.2022 боржник повідомив про часткове виконання рішення суду в частині перерахунку пенсії стягувачу. До листа боржником, в якості підтвердження часткового виконання рішення суду в частині здійснення нарахування було надано розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії, згідно якого стягувачу нараховано суму пенсії за період з 01.12.2019 по 31.05.2022 в розмірі 346050,08 грн. Нараховану суму внесено до Реєстру судових рішень, виконання яких гарантовано державою (реєстраційний номер у реєстрі 256071). Проте, виплату нарахованої суми боржником не здійснено з посиланням на відсутність відповідного фінансування коштів із державного бюджету.
04.03.2026 державним виконавцем у межах виконавчого провадження № 69433332 за невиконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.12.2021 по справі №280/10664/21 винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5 100 грн.
Вважаючи дану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.
Статтею 1 Закону України “Про виконавче провадження” (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваної постанови) встановлено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України “Про виконавче провадження”).
Згідно з частиною першою статті 18 Закону України “Про виконавче провадження” виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. При цьому п. 1 ч. 2 ст. 18 цього Закону визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до частини третьої статті 18 вказаного Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Відповідно до частин 1 та 2 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.
Частиною 1 статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч.2 ст.75 цього Закону).
Аналізуючи наведені положення законодавства суд зазначає, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Застосування такого заходу до боржника є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Водночас умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання (повторне невиконання) ним рішення суду без поважних причин.
У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
При цьому суд зазначає, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення (за повторне невиконання судового рішення) можуть бути винесені лише за умови, що судове рішення не виконано (повторно не виконано) боржником без поважних причин, і боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.
Визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.
Таким чином, вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. Відповідно, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти на боржника штраф.
Установлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до змісту положень частини 3 зазначеної правової норми, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а частина 4 наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
З системного аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» випливає, що єдиними заходами примусового виконання рішень зобов`язального характеру є застосування штрафних санкцій до боржника та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності. Інших заходів для примусового виконання рішень немайнового характеру законодавством не визначено.
Передбачений статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» штраф є заходом впливу на боржника, який застосовується за відсутності поважних причин не виконання у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Аналогічні праві висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 360/3573/20.
Згідно із пунктами 1, 2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд). Управління Фонду підпорядковуються Фонду та безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Фонду), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду. Управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду і головних управлінь Фонду.
Пунктом 3 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, визначено, що основними завданнями управління Фонду є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; виконання інших завдань, визначених законом.
Відповідно до пункту 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду; призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.
При цьому пунктом 14 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596 (в редакції чинній з 01.04.2021) визначено, що на підставі складених документів Пенсійний фонд України та органи соціального захисту населення проводять протягом місяця за датами у межах виплатного періоду перерахування уповноваженим банкам коштів, необхідних для виплати пенсій та грошової допомоги, через поточні рахунки одержувачів.
Під час централізованого перерахування Мінсоцполітики перераховує необхідні для виплати грошової допомоги через поточні рахунки одержувачів кошти уповноваженим банкам за списками органів соціального захисту населення. Для забезпечення своєчасної виплати пенсій та грошової допомоги кошти перераховуються не пізніше ніж за один операційний день до встановленої дати виплати.
Отже, з 01.04.2021 всі виплати на користь пенсіонерів проводяться безпосередньо Пенсійним фондом України без залучення до цієї дії територіальних управлінь Пенсійного фонду України.
Крім того, відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
Суд бере до уваги, що Верховний Суд у справах з подібних правовідносин зазначав, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення за таких обставин штрафу на боржника ще більш ускладнює його фінансове становище, тому відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів (постанови Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а та від 21.02.2018 у справі № 814/2655/14).
Крім того, у постанові від 31.05.2022 у справі №360/940/20 Верховний Суд виснував, що фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.
Судом встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 69433332 з примусового виконання виконавчого листа № 280/10664/21, виданого 13.05.2022 Запорізьким окружним адміністративним судом, в резолютивній частині якого зазначено: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорозькій області здійснити ОСОБА_1 з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням раніше виплачених сум, у відповідності до вимог ст.ст.43, 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст.9 Закону України від 20.12.1991 №2011- ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», положень постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських національної поліції» на підставі Довідки від 29.07.2021 № 33/28-1947 про розмір грошового забезпечення за листопад 2019 року, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Запорізькій області».
У порядку добровільного виконання вказаного судового рішення позивач провів перерахунок пенсії ОСОБА_1 , в результаті якого за період з 01.12.2019 по 31.05.2022 донарахована пенсія у сумі 346050,08 грн. Донарахована сума внесена до Реєстру судових рішень та обліковується за порядковим № 256071.
У свою чергу, щодо виплати решти донарахованої суми позивачем було повідомлено відповідача, що вона буде виплачена Пенсійним фондом України після проведення відповідного фінансування з Державного бюджету України.
Крім того, ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 20.03.2026 по справі №280/10664/21 заяву представника Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зміну способу і порядку виконання рішення суду від 17.12.2021 у справі №280/10664/21 задоволено частково. Змінено спосіб і порядок виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17.12.2021 у справі №280/10664/21 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 заборгованість із виплати суми пенсії за період з 01.12.2019 по 31.05.2022 в сумі 345 385,03 грн. В іншій частині заяви відмовлено.
Отже, оскільки у позивача об`єктивно відсутня фінансова можливість виконати в повному обсязі рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/10664/21 з огляду на невиділення центральним органом виконавчої влади коштів на виплату суми пенсії з Державного бюджету України, а також те, що з 01.04.2021 повноваження щодо виплати коштів на користь пенсіонерів перейшли безпосередньо до Пенсійного фонду України (позивач з 01.04.2021 позбавлений можливості самостійно розпоряджатися фінансовими ресурсами, які виділяються для виплати пенсіонерам), суд оцінює причини невиконання вказаного вище судового рішення як поважні.
Водночас судом встановлено, що приймаючи акт індивідуальної дії, відповідач як суб`єкт владних повноважень, не дослідив питання наявності чи відсутності відповідного фінансового забезпечення та, відповідно, наявності чи відсутності коштів, виділених бюджетом та спрямованих на виконання рішення суду за відповідними виплатами. Державним виконавцем не вчинялося жодних дій щодо одержання належних та допустимих доказів на підтвердження чи спростування позиції органу Пенсійного фонду України стосовно відсутності фінансування для виконання рішення суду.
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що державний виконавець достеменно не пересвідчився у наявності чи відсутності поважних причин, які перешкоджали органу Пенсійного фонду виконати рішення суду, та, як наслідок, передчасно прийняв спірну постанову про накладення штрафу.
За таких обставин, виходячи з приписів статей 1, 63, 75 Закону України “Про виконавче провадження”, відповідач не мав застосовувати до позивача штрафні санкції за невиконання судового рішення, однак безпідставно прийняв оскаржувану постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 грн, у зв`язку з чим така є протиправною та підлягає скасуванню.
Решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки жодного правового значення для правильного вирішення справи не мають.
Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування до позивача штрафних санкцій за невиконання рішення суду, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 2, 77, 139, 241-245, 250, 271, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:
Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр.Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69057, код ЄДРПОУ 20490012) до Дніпровського міжрегіонального управління міністерства юстиції України (пр. Дмитра Яворницького, буд. 21-А, м. Дніпро, 49619, код ЄДРПОУ 43315529)- задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову Дніпровського міжрегіонального управління міністерства юстиції України від 04.03.2026 ВП № 69433332 про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у розмірі 5100,00 грн.
Стягнути судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 00 копійок) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр.Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69057, код ЄДРПОУ 20490012) за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровського міжрегіонального управління міністерства юстиції України (пр. Дмитра Яворницького, буд. 21-А, м. Дніпро, 49619, код ЄДРПОУ 43315529).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення виготовлено в повному обсязі 13.04.2026.

Суддя О.В. Конишева