Справа №229/6317/24 
1-кп/212/514/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2026 року м. Кривий Ріг 

Покровський районний суд міста Кривого Рогу 
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
секретаря судового засідання ОСОБА_4 
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 
обвинуваченого ОСОБА_6 
захисника ОСОБА_7 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 22024050000002708, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Донецьк, Донецької області, який не працює, з неповною середньою освітою, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1,2 ст.111, ч.7 ст. 111-1 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави – України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.
Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України – Конституції України.
Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.
Відповідно до ст. 5 Конституції України, носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. 
Відповідно до Рішень Конституційного Суду № 6-рп/2005 від 05.10.2005, № 6-рп/2008 від 16.04.2008 зазначені норми визначають, що влада народу є первинною, єдиною і не відчуженою та здійснюється народом шляхом вільного волевиявлення через вибори, референдум, інші форми безпосередньої демократії у порядку визначеному Конституцією та законами України, через органи державної влади та органи місцевого самоврядування, сформовані відповідно до Конституції та законів України. Тільки народ має право безпосередньо шляхом всеукраїнського референдуму визначати конституційний лад в Україні, який закріплюється Конституцією України, а також змінювати конституційний лад внесенням змін до Основного Закону України в порядку, встановленому його розділом XIII.
Стаття 6 Конституції України передбачає, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.
Статтями 69, 72 та 73 Конституції України передбачено, що народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії. Всеукраїнський референдум призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених цією Конституцією. Виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.
Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.
У березні - квітні 2014 року в м. Донецьку та інших населених пунктах Донецької області розпочалася збройна агресія Російської Федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України.
Так, 07.04.2014 у м. Донецьку видано «Акт о провозглашении государственной самостоятельности Донецкой народной республики», яким публічно закликано місцеве населення до проведення 11.05.2014 так названого «загального обласного референдуму» на території Донецької області з питання визнання державної самостійності «ДНР» та чинення збройного опору державній владі України, військовим підрозділам Міністерства оборони України та Міністерства внутрішніх справ України. При цьому протягом квітня-травня 2014 року в окремих містах Донецької області організовано та проведено низку мітингів з метою привернення уваги та схилення громадян України з числа місцевих мешканців до визнання державної самостійності «ДНР».
За таких обставин 11.05.2014 в окремих містах та районах Донецької області, всупереч законодавству України, проведено незаконний «загальний обласний референдум», за результатами якого 12.05.2014 проголошено про суверенітет «ДНР» на території Донецької області.
Надалі представниками самопроголошеної «ДНР», які контролюються окупаційною адміністрацією Російської Федерації, з числа своїх громадян та місцевого населення області сформовано політично-управлінські («органи державної влади ДНР») та силові органи. 
В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Донецької області протягом квітня-вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій Російської Федерації на території Донецької області, які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями. 
Одночасно, з метою зміни меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, на тимчасово окупованій частині Донецької області з числа представників політичного блоку «ДНР» створено органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, які узурпували виконання владних функцій, та, згідно з Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, є органами окупаційної адміністрації Російської Федерації.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як громадянин України, який згідно статті 65 Конституції України має обов`язок здійснювати захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який відповідно до частин 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» може бути реалізований шляхом проходження військової служби виключно у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також правоохоронних органах спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, діючи в період збройного конфлікту, умисно, з корисливих мотивів, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, добровільно погодився прийняти участь у бойових діях на боці ворога (країни-агресора) – РФ.
Так, у вересні 2015 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений) громадянин України ОСОБА_6 , діючи в період збройного конфлікту, умисно, з корисливих мотивів, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, перебуваючи на території місця дислокації в/ч НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , за контрактом вступив до 2 стрілецького батальйону НОМЕР_2 окремої гвардійської мотострілецької бригади 1 армійського корпусу народної міліції «ДНР (в/ч НОМЕР_1 ), на посаду старшого розвідника, отримав позивний « ОСОБА_8 », був забезпечений військовою формою одягу, особистим військовим спорядженням та засобами індивідуального захисту. Крім того, під час несення служби ОСОБА_6 отримував грошове забезпечення.
Перебуваючи у складі НОМЕР_3 стрілецького батальйону НОМЕР_4 » (в/ч НОМЕР_1 ), з вересня 2015 року по серпень 2016 року (більш точні дата та час органом досудового розслідування не встановлені), ОСОБА_6 приймав участь в утриманні бойових позицій «Свинарник» поблизу н.п. Старомихайлівка Мар`їнського району Донецької області.
Крім того, 21.02.2022 керівники російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей звернулися до президента Російської Федерації з проханням визнати незалежність так званих Донецької та Луганської народних республік.
В цей же день, президент Російської Федерації скликав позачергове засідання ради безпеки Російської Федерації, де обговорено питання щодо доцільності визнання незалежності Донецької та Луганської народних республік.
Службові особи з числа вищого керівництва РФ, які входять до складу ради безпеки РФ, публічно підтримали звернення державної думи РФ та заявили про необхідність визнання президентом РФ незалежності «Донецької народної республіки» та «Луганської народної республіки», а одним із основних аргументів для прийняття такого рішення членами Ради безпеки РФ було проживання на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей громадян російської федерації, у кількості понад 800 тисяч осіб, а також понад 1,2 мільйонів осіб, котрі подали документи на громадянство РФ.
Цього ж дня президент Російської Федерації підписав указ про визнання незалежності Донецької народної республіки та Луганської народної республіки.
У подальшому, президент Російської Федерації, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил РФ (далі – ЗС РФ) на територію України.
Надалі, 24.02.2022, президент РФ оголосив початок так званої спеціальної військової операції. Після цього близько четвертої години ранку того ж дня ЗС РФ, інші збройні формування РФ та підконтрольні їм угруповання і регулярних незаконних збройних формувань розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку РФ, Республіки Білорусь та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось завданням ракетно-артилерійських ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України.
З того моменту сили оборони України здійснюють збройну відсіч вздовж всієї лінії фронту.
На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який діє до теперішнього часу. 
Усвідомлюючи вищенаведені обставини, після початку повномасштабного вторгнення ЗС РФ на територію України, наприкінці лютого 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений), громадянин України ОСОБА_6 діючи у період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, умисно, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Донецька Донецької області, був мобілізований до «129 полку народної міліції ДНР» на посаду стрільця, та у подальшому, отримав військове звання лейтенант. 
У червні 2023 року (більш точні дата та час в ході досудового розслідування не встановлені, ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, підписав контракт з окремим штурмовим загоном « ІНФОРМАЦІЯ_2 », 9 МСБр «Штурмовой», в/ч НОМЕР_5 «ДНР», дислокованим за адресою: АДРЕСА_3 .
Під час проходження військової служби ОСОБА_6 був направлений до населеного пункту Первомайське, Покровського району, Донецької області, де, перебуваючи на посаді командира взводу, здійснював наступальні дії в напрямку населених пунктів Покровського району, Донецької області, з метою їх захоплення. 
На початку липня 2024 року, ОСОБА_6 , у складі штурмового загону « ІНФОРМАЦІЯ_2 », 9 МСБр «Штурмовой», в/ч НОМЕР_5 «ДНР» передислоковано до окупованого н.п. Красний Партизан (Бетманове) Донецької області, для участі у бойових діях проти ЗС України на вказаному напрямку. 
10.08.2024 ОСОБА_6 , отримавши бойовий наказ на штурм, захоплення та утримання бойових позицій поблизу елеватора в районі селища Нью-Йорк, Бахмутського району, Донецької області, вступив у бій із ЗС України, на боці ворога.
Близько 16:00 год., 10.08.2024, внаслідок штурму підрозділом ЗС України ОСОБА_6 потрапив в оточення та був взятий у полон, а його злочинну діяльність було припинено. 

Крім того, починаючи з 07.03.2022 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений), громадянин України ОСОБА_6 , на посаді стрільця приймав добровільну участь у складі незаконного збройного формування, створеного на тимчасово окупованій території Донецької області « НОМЕР_6 полку народної міліції ДНР». При цьому, йому було надано позивний « ОСОБА_9 », забезпечено військовою формою одягу, особистим військовим спорядженням, засобами індивідуального захисту та, в подальшому, ОСОБА_6 отримав військове звання лейтенант. 
У червні 2023 року (більш точні дата та час в ході досудового розслідування не встановлені, ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, продовжив добровільну участь у складі незаконного збройного формування, створеного на тимчасово окупованій території Донецької області, підписавши контракт з окремим штурмовим загоном « ІНФОРМАЦІЯ_2 », 9 МСБр «Штурмовой», в/ч НОМЕР_5 «ДНР», дислокованим за адресою: АДРЕСА_3 .
Для проходження служби у складі незаконного збройного формування, створеного на тимчасово окупованій території Донецької області, ОСОБА_6 був направлений до населеного пункту Первомайське, Покровського району, Донецької області, де, перебуваючи на посаді командира взводу, здійснював наступальні дії в напрямку населених пунктів Покровського району, Донецької області, з метою їх захоплення. 
На початку липня 2024 року, ОСОБА_6 , у складі батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_3 », в/ч НОМЕР_5 «ДНР», передислоковано до окупованого н.п. Красний Партизан (Бетманове) Донецької області, для участі у бойових діях проти ЗС України на вказаному напрямку. 
10.08.2024 ОСОБА_6 , отримавши бойовий наказ на штурм, захоплення та утримання бойових позицій поблизу елеватора в районі селища Нью-Йорк, Бахмутського району, Донецької області, вступив у бій із ЗС України, на боці ворога.
Близько 16:00 год., 10.08.2024, внаслідок штурму підрозділом ЗС України ОСОБА_6 потрапив в оточення та був взятий у полон, а його злочинну діяльність було припинено.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні кримінальних правопурушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, визнав повністю, підтвердив усі обставини скоєних ним кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті та дав показання про те, що у вересні 2015 року він звільнився з установим виконанян покарань і йому запропонували вступити на війському службу до військової частини НОМЕР_1 , де він пробув 11 місяців посаді старшого розвідника, йому видали форму військову, засоби захисту. Він отримував 15000 рублів грошового забезпечення. В лютому 2022 року був мобілізований до 129 полку, В 2023 році він підписав контракт з штурмовим законом "Шторм", здійснював наступальні діїу Первомайському та Нью-Йорку Донецької області. З усіма обставинами, викладеними в обвинувальному акті згоден. В полон ЗСУ його взяли в серпні 2024 року. Добровільність своїх дій щодо участі у незаконних збройних формуваннях підтвердив. Також повідомив, що в грудні 2022 року отримав паспорт громадянина РФ, від громадянства України не відмовлявся, заяв нікуди не писав щодо скасування громадянства України. Має двох дітей: доньку ІНФОРМАЦІЯ_4 , та сина ІНФОРМАЦІЯ_5 . 

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, його вина підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження у обсязі, узгодженому учасниками судового провадження, а саме:
- витягом з ЄРДР №22024050000002708 від 28.08.2024 року згідно якого внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 111 КК України, у якому викладені фактичні обставини, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а.с.49-51);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.08.2024 року відповідно до якого: слідчий експеримент розпочато з питання до підозрюваного ОСОБА_6 , чи може останній показати, де на території Донецької області він вступив до військової частини та проходив військову службу у збройних формуваннях держави-агресора, на що підозрюваний ОСОБА_6 пояснив, що для цього необхідно проїхати до населених пунктів Донецької області. Однак у зв`язку із збройною агресією РФ на території України, а також, з проведенням військових та бойових дій на території Донецької області, з метою забезпечення безпеки життя і здоров`я учасників слідчого експерименту, вказана слідча дія проводилась за допомогою ноутбук «Dell» з можливістю виходу до мережі Інтернет та підключення програмного забезпечення «VPN». Після введення на сторінці пошукової системи «Google» в пошуковій стрічці «карта м. Донецька» відкрилась сторінка «Google maps» та завантажились графічні зображення вигляду зверху.
В ході слідчого експерименту збережено наступні зображення карти місцевості, які мають доказове значення, на яких підозрюваним вказано місця:
-вступу до військ до військової частини – місце дислокації НОМЕР_7 , за адресою АДРЕСА_2 ;
-розташування бойових позицій «Свинарник» поблизу АДРЕСА_4 ;
-проходження військової служби поблизу АДРЕСА_5 , де, займаючи посаду командира взводу та маючи особисту військову зброю, здійснював наступальні дії в напрямку населених пунктів Покровського району, Донецької області;
-бойових позицій поблизу н.п. Нью-Йорк, Бахмутського району, Донецької області, де вступив у бій із ЗС України, на боці ворога та у подальшому, при оточенні був взятий в полон.
ОСОБА_6 розказав та показав місце дислокації ВЧ НОМЕР_1 , за адресою АДРЕСА_2 , де він добровільно вступив до незаконного збройного формування, створеного на т.о.т. – т.зв. «2 стрілецького батальйону НОМЕР_4 , отримавши в подальшому посаду старшого розвідника та позивний « ОСОБА_8 » для подальшого проходження військової служби у збройних формуваннях держави-агресора у веденні бойових дій проти ЗСУ; також місце дислокації бойових позицій «Свинарник», розташований поблизу АДРЕСА_4 , де ОСОБА_6 у період часу з вересня 2015 року по серпень 2016 року , приймав участь у складі зазначеного незаконного збройного формування на боці ворога, що виразилось у чергуванні на блокпостах та укріпленні зазначених бойових позицій; у подальшому на карті вибрано місце дислокації – проходження військової служби поблизу АДРЕСА_5 , де займаючи посаду командира взводу та маючи особисту військову зброю, ОСОБА_6 здійснював наступальні дії в напрямку населених пунктів Покровського району, Донецької обл.; ОСОБА_6 показав, де отримав бойових наказ на штурм бойових позицій поблизу н.п. Нью-Йорк, Бахмутського району, Донецької області та вирушив до вказаних позицій, де вступив у бій із ЗС України, на боці ворога, та у подальшому,попавши в оточення, був взятий у полон.
Так, під час проведення слідчого експерименту, підозрюваний ОСОБА_6 показав де сааме він вступив до складу військової частини зф рф та, у подальшому, де він знаходився на бойових позиціях в Донецькій області, який період, які функції виконував.
У подальшому, перебуваючи на бойових позиції, близько о 16:00 годині, 10.08.2024 року, військовослужбовцями ЗСУ, ОСОБА_6 взято в полон та припинено його протиправну діяльність.
Інших відомостей, які мали б значення для досудового розслідування не встановлено. 
Під час слідчого експерименту підозрюваний показав на електронній google карті місця дислокації та розказав про обставини вчинення ним кримінальних правопорушень.
Вказані підозрюваним на google карті місця базування дислокації підрозділу та військовослужбовців було відмічено за допомогою редактора зображень «Paint» та скопійовано у вигляді зображення супутникової карти.
Відеозапис слідчого експерименту було скопійовано на оптичний диск та доданий до протоколу (а.с.73-79);
- протоколом пред`явлення особи до впізнання з фотознімками від 30.08.2024 року, свідок ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_6 на фотознімку № 1, про що міститься довідка (а.с.80-84);
- протоколом огляду від 06.09.2024 року було проведено огляд інформації, розміщеної у мережі Інтернет про військову частину, у складі якої приймав участь громадянин ОСОБА_6 (а.с.85-93);
- копією паспорту громадянина України ОСОБА_6 , виданого Слов`янським РВ УМВС України в Донецькій області 21.01.2015 року (а.с. 94-97);
- вимогою від 28.08.2024 року, згідно якої 08.06.2006 року був судом засуджений до позбавлення волі строком на 1 рік, а також 07.12.2012 року був позбавлений волі строком на 5 років за ч.1 ст. 296, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 187, 70КК України (а.с.98-99);
- згідно довідки № 2466 від КНП «Медичний центр з профілактики та лікування залежності м. Краматорськ», звернень від ОСОБА_6 за наркологічною допомогою не надходило (а.с.101).
Розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає надані докази належними, допустимими, достовірними та в своїй сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним інкримінованих кримінальних правопорушень, поза розумним сумнівом.
Постановою старшого слідчого в ОВС СВ 2-го управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях) підполковником юстиції ОСОБА_11 від 29.08.2024 залучено адвоката ОСОБА_7 в якості захисника підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (арк.с.72).
Захисник просив врахувати позицію його підзахисного, який визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушень.
Колегія суддів за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні та підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами та кваліфікує його дії:
- за ч. 1 ст. 111 КК України як державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, що полягало в переході на бік ворога в період збройного конфлікту;
- за ч. 2 ст. 111 КК України як державна зрада, вчинена в умовах воєнного стану, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, що полягало в переході на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинене в умовах воєнного стану;
- за ч. 7 ст. 111-1 КК України як колабораційна діяльність, а саме добровільна участь громадянина України в незаконних воєнізованих формуваннях, створених на тимчасово окупованій території.
Відповідно до вимог ст. 50 КК України, при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.
Як зазначено у ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєних кримінальних правопорушень, що вчинені ним кримінальні правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, та є найбільш небезпечними посяганнями на суспільні відносини, які забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність держави, її конституційний лад. Суд також враховує особу обвинуваченого ОСОБА_6 який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має двох неповнолітніх дітей.

Обставинами, які пом?якшують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Верховний Суд у складі колегії судді Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 15 листопада 2021 року у справі № 199/6365/19 провадження № 51-3198км21 виснував, що розкаяння передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття – це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.
На переконання суду ОСОБА_6 не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, байдуже та формально вказав на визнання своєї винуватості, що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття. 
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

З урахуванням викладеного, дотримуючись принципу співмірності та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначити покарання у виді позбавлення волі, яке слід обрати в межах санкцій ч.1, 2 ст.111 та ч.7 ст.111-1 КК України, з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги, також в межах санкцій зазначених статей КК України та у виді конфіскації всього належного йому майна, із визначенням остаточного покарання відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
При цьому суд враховує правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду щодо застосування ст.55 КК України, викладений у постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 404/2081/22 провадження № 51-130 кмо 23, відповідно до якого "Згідно з положеннями ст. 55 КК у випадку, коли санкцією відповідної частини статті Особливої частини КК передбачено можливість призначення особі додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, суд, визнаючи особу винуватою у вчиненні відповідного кримінального правопорушення, має право призначити таке додаткове покарання незалежно від того, чи обвинувачений обіймав певну посаду або займався певною діяльністю на час вчинення кримінального правопорушення".
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 не обирався і клопотань щодо його обрання не надходило.
Керуючись ст. 368, 373-376 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 111 КК України у виді позбавлення волі строком на 14 (чотирнадцять) років з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності;
- за ч. 2 ст. 111 КК України у виді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.
- за ч. 7 ст. 111-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги, строком на 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування чи органах, що надають публічні послуги, на строк 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дати звернення вироку до виконання, тобто з дня його фактичного взяття під варту.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.
Строк відбування додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язаних з наданням публічних послуг, виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій рахувати ОСОБА_6 з моменту відбуття основного покарання.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Покровський районний суд міста Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий суддя              ОСОБА_1  

Суддя ОСОБА_3 

Суддя ОСОБА_2