ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/959/26 Справа № 203/4726/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ханієва Ф. М. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді: Ткаченко І.Ю.,
суддів: Свистунової О.В., Пищиди М.М.
за участю секретаря: Триполець В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу
за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 
на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В: 

04.11.2021 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 з позовом у його первинній редакції до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому позивач просить суд:
- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , – квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , визнати, що частки власників є рівними та складають по 1/2 (одній другій) частці квартири;
- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на 1/2 (одну другу) частку квартири, загальною площею 149,0 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності на 1/2 (одну другу) частку квартири, загальною площею 149,0 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , витрати по сплаті судового збору у розмірі 11350,00 грн.
15.06.2023 року представник позивача – адвокат Стасовська Є.А. подала до суду змінену редакцію позовної заяви, якою змінений предмет позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якій позивач, з урахуванням ухвали суду від 08.02.2024 року, просить суд:
- визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , – квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , визнати, що частки власників є рівними та складають по 1/2 (одній другій) частці квартири;
- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на 1/2 (одну другу) частку квартири, загальною площею 149,0 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності на 1/2 (одну другу) частку квартири, загальною площею 149,0 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнати автомобіль марки Land Rover, модель Range Rover Sport, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_1 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , визнати, що частки власників є рівними та складають по 1/2 (одній другій) частці автомобіля;
- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , грошову компенсацію, належної їй частки автомобіля марки Land Rover, модель Range Rover Sport, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 , у розмірі 305900,00 грн;
- стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору у розмірі 14409,00 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог, з урахуванням зміненої редакції позовної заяви від 15.06.2023 року та ухвали суду від 08.02.2024 року, позивач зазначила, що між нею та відповідачем 26.09.2014 року був укладений шлюб та вони є батьками малолітньої дитини – доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . За час перебування у шлюбі сторони набули право власності на квартиру АДРЕСА_2 , а також ними був придбаний автомобіль марки Land Rover, модель Range Rover Sport, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 , 2011 року випуску. Проте 23.09.2016 року в період шлюбу відповідач уклав договір купівлі-продажу квартири, а позивач як дружина відповідача надала письмову згоду на придбання квартири. Право власності на автомобіль було зареєстроване за позивачем та позивач користувалась автомобілем. Позивачу стало відомо, що відповідач продав автомобіль. Вказані квартира та автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, належать кожному у рівних частках, оскільки були придбані сторонами під час шлюбу, та не є особистою власністю відповідача. Також позивач вказала, що вона не знала про намір відповідача на відчуження автомобіля. Про це їй стало відомо у 2022 році та вона звернулась до поліції із заявою про реєстрацію кримінального правопорушення. Позивач пояснила, що вона не надавала згоду на відчуження автомобіля. Відповідно до довідки про аналітичне дослідження ринку, орієнтовна вартість автомобіля станом на 05.06.2023 року може становити 611800,00 грн без ПДВ або 16730 доларів США.
Після розірвання шлюбу між сторонами вони не дійшли згоди щодо встановлення порядку поділу спільного майна подружжя, а тому позивач звернулась до суду з позовом про поділ майна подружжя (том 1 а.с. а.с.1-5,157-161).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя — задоволенні частково.
Визнано майно таким, що належить подружжю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на праві спільної сумісної власності та їх частки у спільному сумісному майні є рівними, а саме:
- квартири АДРЕСА_3 ;
- автомобіля марки Land Rover, модель Range Rover Sport, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2011 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) – VIN: НОМЕР_4 , власником якого 01.09.2016 року зареєстрована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 (одну другу) частку:
- квартири АДРЕСА_3 ;
- автомобіля марки Land Rover, модель Range Rover Sport, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2011 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) – VIN: НОМЕР_4 , власником якого 01.09.2016 року зареєстрована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 (одну другу) частку:
- квартири АДРЕСА_3 ;
- автомобіля марки Land Rover, модель Range Rover Sport, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2011 року випуску, білого кольору, номер шасі (кузова, рами) – VIN: НОМЕР_4 , власником якого 01.09.2016 року зареєстрована ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 11 527,20 грн та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 496,20 грн., а загалом 12 023,40 грн. (том 2 а.с.130-134).

В апеляційній скарзі  ОСОБА_2 . посилаючись на порушення судом норм матеріального права в частині стягнення судових витрат, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення в цій частині, яким здійснити розподіл судових витрат пропорційно задоволеним позовним вимогам (том 2 а.с.181-18).

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду в оскарженій частині.

Суд 1 інстанції стягуючи з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 12 023,40 грн., виходив з того, що позовні вимоги задоволенні частково.

Колегія суддів погоджується з такими висновком суду першої інстанції, в оскаржуваній частині.
Так, згідно зі статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно із частинами першою та другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, при подачі позову ОСОБА_1 в суді першої інстанції сплатила 11 350,00 грн. (максимальна сума судового збору) - судовий збір за подачу позовної заяви (том 2 а.с.6) та 496,20 грн. - судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову (том 2 а.с.49) та судовий збір сплачений під час подання заяви про збільшення позовних вимог у розмірі 3059,00 грн. (том 1 а.с.188).

Оскільки позовні вимоги задоволенні на 80% , суд 1 інстанції дійшов вірно розрахунку щодо стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 12 023,40 грн.,виходячи з наступного розрахунку:  11350,00 грн. + 3059,00 грн. = 14409,00 грн.; 14409,00 х 80% : 100% = 11527,20 грн.), та у розмірі 496,20 грн. – за подання заяви про забезпечення позову, а загалом – 12023,40 грн. 
Доводи апеляційної скарги не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду в оскарженій частині має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2024 року в оскарженій частині - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Повний текст додаткової постанови складено 19 березня 2026 року.

Судді: