ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

03 березня 2026 року 	м.Дніпро	справа № 160/12405/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Баранник Н.П.,
суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2025 року у справі № 160/12405/25 (суддя Луніна О.С., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), оформлених листом від 26.06.2024 №36956-25011/С-01/8- 0400/24 на заяву ОСОБА_1 від 28.05.2024, щодо відмови їй, як члену сім`ї померлого, у виплаті суми пенсії, які були нараховані, належали та підлягали виплаті ОСОБА_2 і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, у загальному розмірі 209210,99 грн. (двісті дев`ять тисяч двісті десять гривень 99 коп.), на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2022 у справі № 160/13445/22; та у відмові здійснити з 28.05.2024 року ОСОБА_1 перевід з пенсії за віком за Законом № 1058-ІV на пенсію в разі втрати годувальника за Законом №2262-ХІІ з дати подачі такої заяви, за грошовим забезпеченням померлого годувальника, визначеного в довідці №33/24/С-7827 від 08.08.2022 з урахуванням надбавок, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством; та здійснити нарахування і виплату з 01 червня 2024 року до основного розміру пенсії ОСОБА_1 щомісячної доплати у розмірі 2000 гривень на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 “Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб”, з урахуванням проведених виплат;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити:
1) виплату ОСОБА_1 , як члену сім`ї померлого, суми пенсії, які були нараховані, належали та підлягали виплаті ОСОБА_2 і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, у загальному розмірі 209210,99 грн. (двісті дев`ять тисяч двісті десять гривень 99 коп.), на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2022 у справі № 160/13445/22;

2) з 28.05.2024 року перевід з пенсії за віком за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1958-1V на пенсію в разі втрати годувальника за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІI, з урахуванням грошового забезпечення, визначеного у довідці від 08.08.2022 року №31/24/С-7827, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області» на ім`я ОСОБА_2 з урахуванням надбавок, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством та здійснити нарахування і виплату з 01 червня 2024 року до основного розміру пенсії ОСОБА_1 щомісячної доплати у розмірі 2000,00 гривень на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», з урахуванням проведених виплат.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 20.10.2012 отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 28.05.2024 позивач звернулась до пенсійного органу із заявою, в якій просила здійснити виплату ОСОБА_1 , як члену сім`ї, яка проживала разом із пенсіонером на день його смерті, суми пенсії, яка була нарахована та підлягала виплаті ОСОБА_2 і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, у загальному розмірі 209 210,99 грн. на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2022 у справі № 160/13445/22 та перевести ОСОБА_1 на пенсію у разі втрати годувальника. Однак, листом від 26.06.2024 за № 36956-25011/С-01/8-0400/24 пенсійним органом повідомлено, що оскільки позивач не знаходилась в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 право на призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону №2262 відсутнє, також вказано що питання щодо отримання заборгованості за рішенням суду в справі №160/13445/22 позивач має право вирішити в судовому порядку. Таку відмову позивач вважає протиправною.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2025 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про:
- визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлених листом від 26.06.2024 №36956-25011/С-01/8- 0400/24 на заяву ОСОБА_1 від 28.05.2024, щодо відмови їй, як члену сім`ї померлого, у виплаті суми пенсії, які були нараховані, належали та підлягали виплаті ОСОБА_2 і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, у загальному розмірі 209210,99 грн. (двісті дев`ять тисяч двісті десять гривень 99 коп.), на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2022 у справі №160/13445/22; 
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити виплату ОСОБА_1 , як члену сім`ї померлого, суми пенсії, які були нараховані, належали та підлягали виплаті ОСОБА_2 і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, у загальному розмірі 209210,99 грн. (двісті дев`ять тисяч двісті десять гривень 99 коп.), на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2022 у справі № 160/13445/22 було закрито.
Суд першої інстанції розглянув позовні вимоги в частині про:
- визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлених листом від 26.06.2024 №36956-25011/С-01/8- 0400/24, у відмові здійснити з 28.05.2024 року ОСОБА_1 перевід з пенсії за віком за Законом № 1058-ІV на пенсію в разі втрати годувальника за Законом №2262-ХІІ з дати подачі такої заяви, за грошовим забезпеченням померлого годувальника, визначеного в довідці №33/24/С-7827 від 08.08.2022 з урахуванням надбавок, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством; та здійснити нарахування і виплату з 01 червня 2024 року до основного розміру пенсії ОСОБА_1 щомісячної доплати у розмірі 2000 гривень на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 “Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб”, з урахуванням проведених виплат;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 28.05.2024 року перевід з пенсії за віком за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1958-1V на пенсію в разі втрати годувальника за Законом України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” №2262-ХІI, з урахуванням грошового забезпечення, визначеного у довідці від 08.08.2022 року №31/24/С-7827, виданої Державною установою “Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області” на ім`я ОСОБА_2 з урахуванням надбавок, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством та здійснити нарахування і виплату з 01 червня 2024 року до основного розміру пенсії ОСОБА_1 щомісячної доплати у розмірі 2000,00 гривень на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 “Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб”, з урахуванням проведених виплат.
Позивач своїм правом на апеляційне оскарження ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2025 року не скористалась.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2025 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлених листом від 26.06.2024 №36956-25011/С-01/8- 0400/24 на заяву ОСОБА_1 від 28.05.2024, щодо відмови здійснити з 28.05.2024 року ОСОБА_1 переведення з пенсії за віком за Законом №1058-ІV на пенсію в разі втрати годувальника за Законом №2262-ХІІ з дати подачі такої заяви, за грошовим забезпеченням померлого годувальника, визначеного в довідці №33/24/С-7827 від 08.08.2022 з урахуванням надбавок, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, з урахуванням проведених виплат;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 28.05.2024 року переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1958-ІV на пенсію в разі втрати годувальника за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ, з урахуванням грошового забезпечення, визначеного у довідці від 08.08.2022 року №31/24/С-7827, виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області» на ім`я ОСОБА_2 з урахуванням надбавок, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, з урахуванням проведених виплат.
В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Із рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідно до статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Вважає, що проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Зазначає, що оскільки позивач не знаходились у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 право на призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону № 2262 в даному випадку відсутнє.
Позивач своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 20.10.2012 отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
28.05.2024 ОСОБА_1 звернулась до пенсійного органу із заявою, в якій просила, серед іншого, та перевести її на пенсію у разі втрати годувальника.
Листом від 26.06.2024 за №36956-25011/С-01/8-0400/24 відповідачем повідомлено, що оскільки позивач не знаходилась в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 право на призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону №2262 відсутнє.
Позивач звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, без реєстрації шлюбу.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.03.2025 у справі №202/11263/24 встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 13.03.2002 року по день смерті ОСОБА_2 , тобто по ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позивач вважаючи, що має право на переведення з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника з дати подання заяви, виплату щомісячної доплати в сумі 2 000 грн. звернулась до суду з даним позовом.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.03.2025 у справі №202/11263/24 встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , позивач має право на отримання пенсії в разі втрати годувальника, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини першої статті 30 Закону № 2262-XIІ право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).
Відповідно до частини четвертої статті 30 Закону № 2262-XIІ непрацездатними членами сім`ї вважаються:
а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків;
б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю;
в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби або померли після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, безпосередньою участю в антитерористичній операції або забезпеченням її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення, безпосередньою участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченням здійснення зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах та у період їх здійснення, безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю.
Відповідне зниження пенсійного віку жінкам, установлене абзацом першим цього пункту, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року;
г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати;
д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.
Згідно статті 31 Закон № 2262-XIІ члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.
Також, відповідно до пункту 1 частини другої статті 36 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі – Закон № 1058-IV), пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
В даному випадку позивач претендує на отримання пенсії по втраті годувальника, як дружина померлого, яка є непрацездатною.
Крім того, встановлено, що офіційного шлюбу позивач з померлим ОСОБА_2 станом на ІНФОРМАЦІЯ_4 (дата смерті ОСОБА_2 ) не мали.
Наданим позивачем рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.03.2025 у справі №202/11263/24 встановлено лише проживання її та ОСОБА_2 однією сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу. Тобто, факту встановлення офіційного шлюбу не встановлено.
Згідно частин першої, другої статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Статтею 27 Сімейного кодексу України визначено, що державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.
Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2019 року (справа №461/3169/17) зазначив, що на підставі аналізу норм Закону № 1058-IV та норм Сімейного кодексу України дійшов таких висновків:
«У повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли жінка та чоловік проживають разом, ведуть спільне господарство, разом виховують дітей, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї, але при цьому вони не перебувають у шлюбі. В окремих сферах правовідносин (житлових, цивільно-майнових, сімейних, трудових та інших) такі відносини можуть підпадати під поняття сім`ї, а її учасники визнаватися членами сім`ї, яким з огляду на об`єктивну відмінність їх змісту у відповідних галузях законодавства надаються або не надаються (обмежуються) відповідні права та обов`язки. Ззовні такі відносини подібні до шлюбних, однак попри цю схожість, вони не ототожнюються з ними. Жінка та чоловік, які перебувають у фактичних шлюбних стосунках, за певних унормованих правовідносин можуть вважатися членами сім`ї, що не є рівнозначним поняттю «подружжя», позаяк саме цим терміном законодавець персоніфікує чоловіка та жінку (подружжя) як суб`єктів правовідносин, що склалися між ними внаслідок реєстрації шлюбу.
У законодавстві про пенсійне забезпечення імперативно визначено, що право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, мають одне з подружжя - чоловік чи дружина, до яких жінка чи чоловік, які разом проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, не належать.
Встановлення в судовому порядку факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу і визнання за її учасниками статусу члена сім`ї не легітимізує правове становище неодруженої сімейної пари як подружньої, оскільки статус «подружжя» чоловік та жінка набувають тільки в разі реєстрації шлюбу в державному органі реєстрації актів цивільного стану.»
Таким чином, у розумінні статті 30 Закону № 2262-XIІ та статті 36 Закону № 1058-IV право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника мають чоловік або дружина, які перебували в зареєстрованому шлюбі. Жінка або чоловік, які на час смерті померлого годувальника проживали з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу та/або утримували один одного, не є подружжям, а тому не набувають права на призначення пенсійних виплат у зв`язку із втратою годувальника.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 10 березня 2015 року у справі № 21-615а14а, від 23 січня 2020 року у справі №804/1501/18, від 24 лютого 2025 року №240/12904/23.
Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача у зазначеній частині.
Оскільки, позивач немає права на пенсію в разі втрати годувальника, інші позовні вимоги також не підлягають задоволенню.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст.139 КАС України.
Керуючись ст.311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2025 року у справі № 160/12405/25 - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник 

суддя Н.І. Малиш 

суддя А.А. Щербак