КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 761/6476/25
номер провадження 22-ц/824/4024/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,	
за участю секретаря судового засідання	 Єфіменко І.О.,	
учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,
представник позивача ОСОБА_2 ,
представник відповідача Плигань І.Ю.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 
на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2025 року /суддя Притули Н.Г./
у справі за позовом ОСОБА_1 до товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

13.02.2025 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла зазначена позовна заява.
В позовних вимогах позивач просив:
- визнати неправомірним відображення в рахунках за газ та в особистому кабінеті на сайті https://gas.ua ТОВ «ГК «Нафтогаз України» власника особового рахунку № НОМЕР_1 , ЕІС 56XM25B61968680D за адресою домоволодіння АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , заборгованості в сумі 18634,48 грн без врахування поточного нарахування та припинити такі дії, які порушують право позивача;
- зобов`язати ТОВ «ГК «Нафтогаз України» відобразити в особовому рахунку № НОМЕР_1 , ЕІС 56XM25B61968680D за адресою домоволодіння АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 відсутність заборгованості в сумі 18634,48 грн без врахування поточного нарахування;
- зобов`язати ТОВ «ГК «Нафтогаз України» не відображати в рахунках за газ та в особистому кабінеті на сайті https://gas.ua ТОВ «ГК «Нафтогаз України» в особовому рахунку № НОМЕР_1 , ЕІС 56XM25B61968680D за адресою домоволодіння АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 заборгованості в сумі 18634,48 грн без врахування поточного нарахування, як відновлення становища, яке існувало до порушення.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2025 року у позові відмовлено. /т. 1 а.с. 221-228/
Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що суд не взяв до уваги доказ, наданий самим відповідачем - додаток 9 до відзиву - документ «Фінансовий стан», який підтверджує факти, встановлені постановою Одеського апеляційного суду у справі №509/6925/23 від 27.12.2024 року про відсутність у ОСОБА_1 заборгованості в сумі 18 634,48 грн за період до вересня 2023 року. Апелянт зазначає, що позовні вимоги чітко сформульовані з урахуванням формулювання «без врахування поточного нарахування», а обраний спосіб захисту відповідає приписам ст. 16 ЦК України - визнання дій неправомірними, припинення порушення, відновлення становища, яке існувало до порушення. Крім того, апелянт вважає, що запропонований судом першої інстанції альтернативний спосіб захисту, а саме, зобов`язання здійснити перерахунок, є неефективним, оскільки відповідач нараховує плату виключно на підставі даних Оператора ГРМ.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її задоволення в повному обсязі та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін. Зазначив, що об`єми спожитого газу визначаються Оператором ГРМ АТ «Одесагаз», а постачальник лише проводить нарахування на підставі цих даних відповідно до Кодексу ГРМ та Правил постачання природного газу. Посилався на те, що постанова Одеського апеляційного суду у справі №509/6925/23 не має преюдиціального значення для поточного спору в частині обсягів споживання після вересня 2023 року та не зобов`язує постачальника автоматично коригувати дані в білінговій системі. Також вказав, що станом на момент подання відзиву заборгованість по особовому рахунку відсутня, обліковується переплата.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з задоволенням позовних вимог, на підставі наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем природного газу за адресою АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , ЕІС 56XM25B61968680D. 
Постановою Одеського апеляційного суду від 27.12.2024 року у справі №509/6925/23 скасовано рішення Овідіопольського районного суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості та ухвалено нове рішення про відмову в позові. Вказана постанова встановила відсутність заборгованості за певний період на підставі показів лічильника, зафіксованих актами АТ «Одесагаз».
Уданій справі №761/6476/25 позивач просить визнати неправомірним відображення в рахунках та особистому кабінеті заборгованості в сумі 18 634,48 грн (без врахування поточного нарахування) станом на січень 2025 року та зобов`язати відповідача внести відповідні зміни до облікових даних.
Постановляючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції керувався ст. 15, 16 ЦК України про способи захисту цивільних прав та інтересів; ст. 714 ЦК України щодо договору постачання; Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015; ст. 4, 13, 263 ЦПК України.
Судом першої інстанції зроблено висновок про те, що позивачем не доведено, що заборгованість у сумі 18 634,48 грн, відображена в рахунку за січень 2025 року, є саме тією заборгованістю, відсутність якої встановлено постановою Одеського апеляційного суду у справі №509/6925/23. Крім того, матеріали справи не містять достатніх доказів щодо обсягів спожитого газу та сплат за період після вересня 2023 року. Обраний позивачем спосіб захисту у вигляді зобов`язання внести зміни до білінгової системи постачальника не є ефективним у цій ситуації, оскільки нарахування здійснюються на підставі даних Оператора ГРМ.
Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.
Так, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ при розгляді справи № 509/6925/23 у постанові від 27.12.2024 року зробив наступні висновки у правовідносинах між сторонами.
В листопаді 2023 року ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, в обґрунтування якого зазначив, що відповідачем по об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в період з грудня 2020 року по вересень 2023 року (включно) було спожито природний газ на загальну суму 18634,48 грн, вартість якого залишилась не оплаченою споживачем. Просило стягнути з відповідача на користь позивача борг за спожитий природний газ в розмірі 18634,48 грн та судові витрати.
Із наданого позивачем до позовної заяви витягу із білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особовому рахунку № НОМЕР_2 вбачається, що метод розрахунку здійснюється по лічильнику. За період з грудня 2020 року по вересень 2023 року відповідачем спожито газу за даними оператора ГРМ - 6221,41 куб.м, до сплати 40495,59 грн, сплачено - 21861,10 грн. Станом на вересень 2023 року рахується заборгованість у сумі 18634,48 грн.
Колегія суддів встановила, що відповідачем за період з 30.10.2020 року по 30.09.2023 року спожито природного газу, який поставлявся ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» у обсязі 2972,88 куб.м, виходячи з наступного розрахунку: 3399 куб.м (покази лічильника станом на 16.06.2023 року) - 439,12 куб.м (постачання газу ТОВ «Одесагаз-Постачання») + 13 куб.м за липень 2023 року. За серпень 2023 року, вересень 2023 року об`єм споживання газу за даними оператора ГРМ зазначено - «0», нарахування до сплати не здійснювалися.
Отже обсяг спожитого природного газу зазначений у витягу із білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особовому рахунку № НОМЕР_2 не відповідає фактичному обсягу спожитого відповідачем природного газу за показами лічильника, зафіксованими у актах АТ «Одесагаз».
Здійснюючи розрахунок заборгованості колегія суддів вважає за необхідне зазначити.
За період з 01.12.2020 року по 19.10.2021 року відповідачем спожито 2087 куб.м х 6,4472 грн (тариф, зазначений позивачем у роздруківці по особовому рахунку № НОМЕР_2 ) = 13455,31 грн.
Згідно інформації зазначеної у роздруківці по особовому рахунку № НОМЕР_2 за зазначений вище період відповідачем сплачено 13505 грн.
За період з 20.10.2021 року по вересень 2023 року спожито газу відповідачем 872,88 куб.м (3399 куб.м - 2087 куб.м - 439,12 куб.м + 13 куб.м) х 7,95689 грн (тариф) = 6945,41 грн. У роздруківці по особовому рахунку № НОМЕР_2 зазначено, що за вказаний період відповідачем сплачено 8356,10 грн.
Ураховуючи викладені обставини колегія суддів вважає, що у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем за спожитий природній газ за даними показів лічильника, які зафіксовані АТ «Одесагаз» актом обстеження від 19.10.2021 року та актом обстеження від 16.06.2023 року.
Таким чином, постановою Одеського апеляційного суду від 27.12.2024 року у справі № 509/6925/23 встановлено, що у ОСОБА_1 відсутня заборгованість перед ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» у сумі 18 634,48 грн за спожитий природний газ за період з грудня 2020 року по вересень 2023 року включно. Вказана постанова набрала законної сили та є обов`язковою для сторін у частині встановлених нею фактичних обставин.
Суд апеляційної інстанції вважає, що позивач у даній справі належним чином обрав способи захисту своїх порушених прав, передбачені статтею 16 ЦК України, а саме: визнання дій відповідача неправомірними, припинення таких дій та відновлення становища, яке існувало до порушення права. Позовні вимоги чітко сформульовані з урахуванням формулювання «без врахування поточного нарахування», що виключає можливість їх неоднозначного тлумачення та стосується виключно тієї заборгованості, відсутність якої вже встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили.
Посилання відповідача на те, що об`єми спожитого газу визначаються виключно Оператором ГРМ, а постачальник лише проводить нарахування на підставі цих даних, не спростовують встановленого постановою Одеського апеляційного суду від 27.12.2024 року факту відсутності у позивача заборгованості в сумі 18 634,48 грн за період до вересня 2023 року. Постанова апеляційного суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для сторін і має преюдиціальне значення щодо фактичних обставин споживання газу за вказаний період.
Доводи відповідача про відсутність преюдиціального значення постанови Одеського апеляційного суду для поточного спору та про те, що постачальник не зобов`язаний автоматично коригувати дані в білінговій системі, колегія суддів вважає необґрунтованими. Задоволення позовних вимог у цій справі не вимагає від відповідача самостійно перераховувати обсяги споживання після вересня 2023 року, а лише зобов`язує припинити відображення вже спростованої судом заборгованості та відновити попереднє становище в облікових даних. Стан наявності переплати на момент розгляду справи також не спростовує факту триваючого порушення прав позивача через неправомірне відображення боргу в рахунках та особистому кабінеті. За його поясненнями така оплата здійснювалась виключно задля уникнення відключення постачання послуг, а не здійснена на визнання боргу.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог та неефективність обраного позивачем способу захисту не відповідають встановленим обставинам справи та зібраним доказам.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, - 

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2025 року - задовольнити.
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 01 жовтня 2025 року - скасувати. 
Постановити нове яким позов ОСОБА_1 до товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити.
Визнати неправомірним відображення в рахунках за газ та в особистому кабінеті на сайті https://gas.ua ТОВ «ГК «Нафтогаз України» власника особового рахунку № НОМЕР_1 , ЕІС 56XM25B61968680D за адресою домоволодіння АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , заборгованості в сумі 18634,48 грн без врахування поточного нарахування та припинити такі дії, які порушують право позивача;
зобов`язати ТОВ «ГК «Нафтогаз України» відобразити в особовому рахунку № НОМЕР_1 , ЕІС 56XM25B61968680D за адресою домоволодіння АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 відсутність заборгованості в сумі 18634,48 грн без врахування поточного нарахування;
зобов`язати ТОВ «ГК «Нафтогаз України» не відображати в рахунках за газ та в особистому кабінеті на сайті https://gas.ua ТОВ «ГК «Нафтогаз України» в особовому рахунку № НОМЕР_1 , ЕІС 56XM25B61968680D за адресою домоволодіння АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 заборгованості в сумі 18634,48 грн без врахування поточного нарахування, як відновлення становища, яке існувало до порушення.
Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.
Повний текст постанови складено 07.04.2026 року.

Головуючий: Судді: