Провадження № 2/641/1544/2026 	Справа № 641/483/26 	

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
13 квітня 2026 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова в складі: 
 
головуючого судді - Щепелевої Г.М,
 
секретар судового засідання - Масалова М.Є.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №641/483/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» через систему «Електронний суд» звернулося до Слобідського районного суду міста Харкова з позовом про стягнення заборгованості з відповідача за кредитним договором №2107833783390 від 19.03.2021 у розмірі 37532,00 грн., №555142721940 від 19.03.2021 у розмірі 5118,00 грн. судового збору у розмірі 2662,40 грн., витрат на правову допомогу 16 000,00 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 19.03.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2107833783390. Крім того, 19.03.2021 між ТОВ «Київська Торгово-Інвестиційна Компанія» та ОСОБА_1 укладено договір №555142721940. Відповідач підписала кредитні договори шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 01.12.2021 було укладено договір № 1-12 відповідно до якого ТОВ СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2109055628256. 10.03.2023 було укладено договір № 10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2107833783390. 28.08.2025 було укладено договір № 28-08/25 відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2107833783390. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідача за договором №2107833783390. 18.12.2023 було укладено договір №18/12-2023 відповідно до якого ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №555142721940. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 555142721940. Розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №2107833783390 від 19.03.2021 становить 37532,00 грн., яка складається із: тіла кредиту 4400,00 грн., відсотків 69579,84 грн. (позивач просить стягнути 33132,00 грн. відсотків), за кредитним договором №555142721940 від 19.03.2021 у розмірі 5118,00 грн., що складається із: тіл кредиту 2000,00 грн., відсотків 3118,00 грн. на дату відступлення права вимоги, за кредитним договором, яка відповідачем не погашена. У зв`язку вище викладеним позивач звертається до суду з даним позовом.
Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова 26.01.2026 провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
13.04.2026 постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся своєчасно та належним чином, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутності до суду не надходило.
У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. 
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Судом встановлені таці факти та відповідні їм правовідносини.
Щодо Договору позики №555142721940 від 19.03.2021.
03.04.2021 ОСОБА_1 ознайомилась із умовами надання позики позикодавця ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «5599» підписала Паспорт позики від ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія».
19.03.2021 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням інформаційно-комунікаційної системи товариства було укладено договір позики № 555142721940.
Договір підписаний ОСОБА_1 з використанням одноразового ідентифікатора електронного підпису «5599».
Укладенню договору передували реєстрація та авторизація ОСОБА_1 в інформаційно-комунікаційній системі товариства, ідентифікація та верифікація товариством особи ОСОБА_1 , узгодження істотних умов договору, підписання ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора електронного підпису «6464» Загальних умов надання грошових коштів у позику у редакції від 19.01.2021 та вчинення дій щодо його безпосереднього підписання.
Відповідно до положень п. 1.1 Договору: на підставі Заявки на позику від 19.03.2021, підписаної ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія»» надає ОСОБА_1 на умовах строковості, зворотності, платності грошові кошти на суму у загальному розмірі 2 000,00 грн., які у випадку проведення пролонгації / реструктуризації заборгованості направляються на погашення заборгованості за Договором позики №555142721940 від 19.03.2021, укладеного між сторонами, на строк 30 календарних днів під проценти, вказані в п. 1.1.1., а ОСОБА_1 зобов`язується повернути ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія»» позику та сплатити зазначені проценти. Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим Договором.
Підпунктом 1.1.1 Договору сторони погодили, що тип процентної ставки - фіксована. Знижена процентна ставка, фіксована 365,00 % річних від суми Позики у межах строку надання Позики, зазначеного в пункті 1.1 Договору, якщо в цей строк Споживач здійснить повне погашення заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку. Стандартна процента ставка, фіксована 950,00 % річних від суми Позики застосовується: у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.1 Договору, якщо позичальник не виконав умови зазначені в п.п. 1.1.1.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки, та у межах періоду прострочення, але не більше 30 (тридцяти) календарних днiв поспiль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 ч. 1 статті 1048 Цивільного кодексу України.
Позика надається позичальнику шляхом перерахування позикодавцем позики на банківський картковий рахунок позичальника за реквізитами його банківської платіжної картки, зазначений у реєстраційної анкеті клієнта позичальника у системі «Loany» на сайті системи (п. 2.1 Договору).
Додатком №1 до договору є графік платежів № 555142721940-1, який містить детальну інформацію щодо розміру та порядку обчислення платежів на погашення заборгованості. Строком повернення позики визначено 17.04.2021.
Таким чином, 19.03.2021 між ТОВ «ФК «Київська торгово-інвестиційна компанія»» та ОСОБА_1 виникло позикове зобов`язання на вищезазначених умовах.
Зі змісту квитанції ID платежу: 1595311281 від 19.03.2021, в системі LiqPay АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та листа директора ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія»» встановлено, що 19.03.2021 ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія»», за посередництвом АТ КБ «ПРИВАТБАНК», здійснило переказ грошових коштів у сумі 2 000,00 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_1 з призначенням платежу «Видача кредитних коштів».
Зважаючи на викладене судом встановлено, що ТОВ « Київська торгово-інвестиційна компанія» належним чином виконало своє зобов`язання за договором позики № 555142721940 від 19.03.2021, перерахувавши на платіжний засіб ОСОБА_1 (№ НОМЕР_1 ), зазначений нею під час укладення договору, грошові кошти у розмірі 2 000,00 грн.
Зі змісту розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія»», вбачається, що ОСОБА_1 своє зобов`язання з повернення позики, сплати процентів за її використання не виконала, внаслідок чого допустила прострочення виконання грошового зобов`язання.
Так, відповідно до розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ « Київська торгово-інвестиційна компанія»», судом встановлено, що внаслідок порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання за укладеним договором виникла заборгованість у загальному розмірі 5 118,00 грн., з яких: 2 000,00 грн. - заборгованість за тілом, а 3 118,00 грн. - заборгованість за процентами.
Відсотки на заборгованість ОСОБА_1 нараховувались з урахуванням положень п.п. 1.1, п.п.п. 1.1.1.2 Договору позики № 555142721940 від 19.03.2021 - до 17.05.2021.
У відповідності до Договору факторингу №18/12-2023 від 18.12.2023, укладеного між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» (Фактор); Акту приймання-передавання Реєстру Боржників в паперовому вигляді від 22.12.2023 за Договором факторингу №18/12-2023 від 18.12.2023; Акту приймання-передавання Реєстру Боржників в електронному вигляді від 22.12.2023 за Договором факторингу №18/12-2023 від 18.12.2023; платіжної інструкції №793 від 27.12.2023; Реєстру Боржників до Договору факторингу №18/12-2023 від 18.12.2023, - судом встановлено, що від ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 555142721940 на загальну суму 5 118,00 грн. з яких: 2 000,00 грн. - сума виданої позики, а 3 118,00 грн. - заборгованість за відсотками.
Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором №555142721940 від 19.03.2021, складеного ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», останнє не здійснювало жодних нарахувань на заборгованість відповідача.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Суд установив, що сторони погодили надання кредиту в розмірі 2 000 грн строком на 30 днів із процентною ставкою 1 % в день (за умови повернення коштів у встановлений строк) та 2 % в день (при неповерненні коштів у строк).
Відповідач не надала доказів повернення коштів за договором позики № 555142721940 від 19.03.2021, а тому відсотки слід обраховувати за ставкою 2 % в день.
З урахуванням викладеного з відповідача на користь позивача підлягають стягненню тіло кредиту у розмірі 2000,00 грн. та відсотки за користування кредитними коштами за договором позики № 555142721940 від 19.03.2021 в розмірі 1 200 грн (2 000 грн * 2 % * 30 днів), а загалом до стягнення за цим договором 3 200 грн.
Щодо договору про надання фінансових послуг №2107833783390 «Стандартний» від 19.03.2021.
19.03.2021 ОСОБА_1 ознайомилася із умовами кредитування кредитодавця ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «S3» підписав Паспорт споживчого кредиту продукту.
19.03.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням інформаційно-комунікаційної системи товариства було укладено договір про надання фінансових послуг №2107833783390 «Стандартний».
Договір підписаний ОСОБА_1 з використанням одноразового ідентифікатора електронного підпису «S3».
Укладенню договору передували реєстрація та авторизація ОСОБА_1 в інформаційно-комунікаційній системі товариства, ідентифікація та верифікація товариством особи ОСОБА_1 , подання нею Заяви-Анкети для отримання кредиту, узгодження істотних умов договору та вчинення дій щодо його безпосереднього підписання, що вбачається, зокрема, із Інформації щодо порядку (процедури), хронології дій щодо укладення електронного договору.
Із вказаної інформації судом встановлено, зокрема, що Товариством здійснено верифікацію карти № НОМЕР_2 через ВФП.
Картковий рахунок № НОМЕР_2 також зазначений відповідачем при подачі Заяви-Анкети для отримання кредиту.
Відповідно до п. 1.1 договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит без конкретної споживчої мети у розмірі 4 400,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов Договору, його додатків та правил.
У відповідності до положень п.п. 1.2, 1.3 Договору, заяви-анкети та графіку платежів, кредит надається на строк 365 днів. Орієнтовний строк повернення кредиту - 18 днів з моменту отримання кредиту.
Водночас, п. 1.9 Договору передбачено, що граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 рік.
Пунктом 1.4 Договору встановлено, що проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі - «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2.00 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1.64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). д) тип процентної ставки - фіксована.
Підписуючи електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора кредитний договір ОСОБА_1 погодилася, що орієнтовним строком повернення кредиту, протягом якого діє знижена процентна ставка, є 18 днів з моменту отримання кредиту. Водночас, строк кредитування узгоджений сторонами та становить 1 рік (365 днів).
Таким чином, 19.03.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 виникло кредитне зобов`язання на вищезазначених умовах.
Зі змісту листа директора ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 01.08.2025 встановлено, що 19.03.2021 ТОВ «Служба миттєвого кредитування», за посередництвом ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», здійснило переказ грошових коштів у сумі 4 400,00 грн. на картковий рахунок № НОМЕР_2 .
Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «Служба миттєвого кредитування» належним чином виконало своє зобов`язання за кредитним договором №2107833783390 від 19.03.2021, перерахувавши на платіжний засіб ОСОБА_1 , зазначений нею під час укладення договору, грошові кошти у розмірі 4 400,00 грн.
Зі змісту розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Служба миттєвого кредитування», вбачається, що ОСОБА_1 своє зобов`язання з повернення кредиту, сплати процентів за його використання не виконала, внаслідок чого допустила прострочення виконання грошового зобов`язання.
Так, відповідно до розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ «Служба миттєвого кредитування», судом встановлено, що внаслідок порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання за укладеним договором виникла заборгованість у загальному розмірі 37532,00 грн., з яких: 4 400,00 грн. - заборгованість за тілом, 33132,00 грн. - заборгованість за відсотками.
Відсотки на заборгованість ОСОБА_1 нараховувалась у межах строку кредитування за період 19.03.2021 до 30.11.2021, тоді як строк кредитування спливає 19.03.2022.
Із досліджених під час судового засідання: Договору факторингу №1-12 від 01.12.2021, укладеного між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (Клієнт) та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (Фактор); Акту приймання-передавання Реєстру Боржників від 03.12.2021 за Договором Факторингу №1-12 від 01.12.2021; Акту приймання-передавання Реєстру Боржників в електронному вигляді від 03.12.2021 за Договором Факторингу №1-12 від 01.12.2021; платіжного доручення №307600018 від 03.12.2021; Додатку №3 до Договору факторингу №1-12 від 01.12.2021 - Реєстру боржників, - встановлено, що від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 2107833783390 на загальну суму 37532,00 грн. з яких: 4 400,00 грн. - залишок по тілу кредиту, а 33132,00 грн. - залишок по відсотках.
Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 21078333783390, складеного ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», Товариством здійснено нарахування процентів за користування ОСОБА_1 кредитними коштами за період з 01.12.2021 по 18.03.2022 у загальному розмірі 65579,84 грн.
Строк кредитування відповідно до умов кредитного договору № 2109631502874 від 19.03.2021 становить 365 днів, до 19.03.2022.
Відтак, нарахування відсотків здійснене ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» у межах строку кредитування.
Суд також бере до уваги положення п. 2.3 Договору факторингу №1-12 від 01.12.2021, укладеного між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (Клієнт) та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (Фактор), за яким з дати відступлення Права Вимоги Фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані Клієнтом) за Договорами фінансових послуг.
Зважаючи на викладене, суд вважає правомірним нарахування ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» процентів у загальному розмірі 65579,84 грн., здійснених у межах строку кредитування, встановленого договором № 2107833783390 від 19.03.2021.
Під час дослідження Договору №10-03/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, укладеного між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (Первісний кредитор) та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (Новий кредитор); Акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.03.2023; Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором №10-03/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023; Акту прийому-передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді, права вимоги за якими відступаються за Договором №10-03/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023; Реєстру боржників до Договору №10-03/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023, - встановлено факт переходу від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до ТОВ «КОЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги до ОСОБА_1 за договором № 2107833783390 на загальну суму 73979,84 грн. з яких: 4 400,00 грн. - залишок по тілу кредиту, а 69579,84 грн. - залишок по відсотках.
Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором № 107833783390 від 19.03.2021, складеного ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», останнє не здійснювало жодних нарахувань на заборгованість відповідача.
У відповідності до Договору №28-08/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 28.08.2025, укладеного між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (Первісний Кредитор) та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (Новий кредитор); Акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.08.2025; Акту прийому-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді за Договором №28-08/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 28.08.2025; Акту прийому-передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді, права вимоги за якими відступаються за Договором №28-08/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 28.08.2025; Реєстру Боржників за Договором №28-08/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 28.08.2025, - судом встановлено, що від ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 2107833783390 на загальну суму 73979,84 грн. з яких: 4 400,00 грн. - залишок по тілу кредиту, а 69579,84 грн. - залишок по відсотках.
Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором № 2107833783390 від 19.03.2021, складеного ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», останнє не здійснювало жодних нарахувань на заборгованість відповідача.
Водночас, у поданому позові ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, просило стягнути із ОСОБА_1 не всю суму заборгованості за кредитним договором № 2107833783390 від 19.03.2021, а лише її частину, а саме: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4 400,00 грн. та заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі 33132,00 грн., а всього 37532,00 грн.
Із розрахунку заборгованості встановлено, що позивач просить стягнути відсотки станом на 01.12.2021.
Згідно з принципом диспозитивності, встановленим статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Враховуючи встановлені судом обставини, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 2107833783390 від 19.03.2021 підлягають задоволенню у загальному розмірі 37532,00 грн., з яких: 4 400,00 грн. - тіло кредиту, а 33132,00 грн. - відсотки за користування кредитними коштами.
У Постанові ВС від 18.10.2023 у справі № 905/306/17, а також постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» надало належні та достатні докази на підтвердження права вимоги до ОСОБА_1 за Договором позики №555142721940 від 19.03.2021 та Договором про надання фінансових послуг №2107833783390 «Стандартний» від 19.03.2021.
За правилом, встановленим ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
Так, стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно з пунктом 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно з пунктом 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.
Згідно з статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
У відповідності до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з статтею 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно повернула вказаний борг.
Суд звертає увагу, що протягом розгляду справи відповідачем не подано пояснень чи письмових доказів на підтвердження неможливості виконання умов договору.
Судом встановлено, що на підставі укладених договорів відповідач зобов`язався повернути позику (кредит) та відсотки за користування нею, однак свого зобов`язання вчасно не виконав, позику (кредит) не повернув, нараховані відсотки не сплатив.
Враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, оскільки умови договорів відповідач не виконав своєчасно і належним чином, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити частково, стягнувши із відповідача на користь позивача заборгованість: за Договором позики №555142721940 від 19.03.2021 у загальному розмірі 3200,00 грн.; та за Договором про надання фінансових послуг №2107833783390 «Стандартний» від 19.03.2021 у загальному розмірі 37532,00 грн., що разом становить 40732,00 грн.
Щодо судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу.
У поданому позові позивач просить стягнути із відповідача на свою корить судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн.
У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, на підтвердження витрат на правову допомогу позивач долучив до матеріалів справи: копію договору № 02-07/2024 від 02 липня 2024 року про надання Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» правової допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»; копію прайс-листа Адвокатського об`єднання «ЛІГАЛ АССІСТАНС»; заявку на надання юридичної допомоги №381 від 01 грудня 2025 року щодо супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на загальну суму послуг 16 000,00 гривень; витяг з акту №25 від 31.12.2025 про надання юридичної допомоги від 31.12.2025 з якого вбачається, що ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» погодило надання правових послуг АО «Лігал Ассістанс», зокрема щодо відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 16 000,00 гривень.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, взявши до уваги умови договору про надання правової допомоги, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, підтверджених належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у сумі 16000 грн. 00 коп. є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належно обґрунтованими та необхідними в контексті обставин цієї справи.
Враховуючи викладені обставини, складність справи, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді та їх характер, дослідивши докази на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, суд дійшов висновку, що необхідний фактичний обсяг правничої допомоги у цій справі є меншим, а тому такий обсяг виконаних робіт підлягає зменшенню та стягненню з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, понесених у цій справі у сумі 6000 грн. 00 коп.
Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2542 грн. 67 коп. (40732/42650х2662,40=2542,67 грн.) та суму витрат на правничу допомогу в розмірі 5730,18 грн. (40732/42650х6000=5730,18 грн.).
Керуючись ст. ст. 12,13,81,141,259,263,267,279,280 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за кредитними договорами 40732,00 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 5730,18 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2542,67 грн., всього на суму 49 004 (сорок дев`ять тисяч чотири) грн. 85 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо судового рішення за веб - адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», код ЄДРПОУ 42640371, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд.6, офіс 521.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Суддя Г.М.Щепелева