Тернівський районний суд міста Кривого Рогу
Дніпропетровської області 
Справа № 215/2391/26 Провадження 1-кп/215/627/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю учасників кримінального провадження
прокурора      ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі матеріали кримінального провадження внесені до ЄДРД за №62025170030014033 від 19.07.2025р., по обвинуваченню 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, Запорізької області, українця, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуваючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , перебуваючого на посаді солдата резерву взводу резерву солдатського складу роти резерву солдатського складу військової частини НОМЕР_2 , військове звання «старший солдат», раніше не судимий в силу статті 89 КК України, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Формулювання обвинувачення, пред`явленого  ОСОБА_4 
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України 2102-ІХ, у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.
Надалі, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, Указом від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, Указом від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, Указом від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ, Указом від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ, Указом від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2915-ІХ), Указом від 01.05.2023 № 254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3057- IX, Указом від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 № 3275-ІХ, Указом від 06.11.2023 № 734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 № 3429-ІХ, Указом від 05.02.2024 № 49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 . № 3564-ІХ, Указом від 06.05.2024 № 271/2024, затвердженим Законом України від 08.05.2024 № 3684-ІХ та Указом від 23.07.2024 № 469/2024, затвердженим Законом України від 23.07.2024 № 3891-ІХ у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України строки дії воєнного стану в Україні постійно продовжувались, у тому числі із 05 годин 30 хвилин 12.08.2024 строком на 90 діб, Указом Президента України від 15.04.2025№ 235/2025, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 4356-ІХ від 16.04.2025, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 09 травня 2025 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 14 липня 2025 року №478/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15.07.2025 №4524-ІХ строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 07.08.2025 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 20 жовтня 2025 року №793/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102- IX (з відповідними змінами), строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 5 листопада 2025 року на 90 діб.
Указом Президента від 12.01.2026 №40/2026, який затверджений Законом України № 4757-ІХ від 14 січня 2026 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 3 лютого 2026 року строком на 90 діб.
Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» було оголошено про проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Даний Указ затверджено Законом України № 2105-ІХ від 03.03.2022 року.
09.11.2024 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №323 старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_2 .
Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 старший солдат ОСОБА_4 , набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 6, 11, 16,49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІУ від 24.03.1999, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, Військової Присяги, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язком військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
16 листопада 2024 року солдат ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, 16 листопада 2024 року, був відсутній під час шикування особового складу роти тим самим, самовільно залишивши місце служби - табірний збір військової частини НОМЕР_2 , що розташована в наметовому містечку, поблизу АДРЕСА_2 .
Так, реалізуючи свій злочинний умисел, 16 листопада 2024 року солдат ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, був відсутній під час шикування особового складу роти, самовільно залишивши місце служби - табірний збір військової частини НОМЕР_2 , що розташована в наметовому містечку, поблизу АДРЕСА_2 , командуванню про причини своєї відсутності не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього. Так співробітниками відділення поліції №5 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, було виявлено ОСОБА_4 , після чого в подальшому затримано в порядку ст. 208 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за ч. 5 ст. 407 КК України визнав повністю, дав показання про обставини скоєння кримінального правопорушення. 
Так, ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що дійсно є військовослужбовцем однієї із військових частин. Восени 2024 року, перебував на полігоні, поблизу селища Черкаське, Дніпропетровської області, він вирішив самовільно залишити розташування військової частини за сімейними обставинами, а саме у зв`язку із необхідним доглядом за бабою, яка хворіла. Він поїхав в м. Запоріжжя і проживав за місцем реєстрації, доглядаючи бабу. Про вказаний факт він нікого не повідомляв, з рапортами до командира не звертався, документи не оформлював. Приблизно через рік баба померла, разом з тим, він продовжив проживати за адресою свого місця проживання, до військової частини не повернувся. В подальшому був затриманий працівниками поліції. В 2024 році був звільнений судом від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України. Щиро розкаюється у вчиненому. 
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції. Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів щодо особи обвинуваченого.
Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 5 ст. 407 КК України, за ознаками самовільного залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, дані про обвинуваченого, який має середньо-спеціальну освіту, не одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , на обліку у нарколога та психіатра, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, 24.10.2024 Дружківським міським судом Донецької області на підставі ч. 5 ст. 401 КК України звільнений для проходження військової служби від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
Пом`якшуючими покарання обставинами відносно обвинуваченого ОСОБА_4  суд визнає щире каяття в скоєному.
Обтяжуючих покарання обставин відносно обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
Відповідно до ст.ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути пропорційне характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
При визначенні міри покарання обвинуваченому суд, з врахуванням його особи, вважає за вірне обрати ОСОБА_4 міру покарання у виді позбавлення волі, в межах нижчої межі санкції ч. 5 ст. 407 КК України, що буде достатнім для його виправлення та перевиховання. 
Підстав для призначення покарання обвинуваченому з урахуванням положень ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.
Ухвалою слідчого судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 04 березня 2026 року застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
Враховуючи, що строк дії запобіжного заходу спливає, з огляду на вид та міру покарання, яке призначається судом, наявність ризиків, які не зменшились на даний час, з метою забезпечення виконання вироку в частині призначеного обвинуваченому судом покарання, суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який чи скасування раніше застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироку законної силу. Тому строк дії запобіжного заходу - тримання під вартою - слід залишити без змін до набрання вироку законної сили, але не довше ніж 19 червня 2026 року.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 02.03.2026 р., ОСОБА_4 затримано як особу, підозрювану у вчиненні злочину, передбачених частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, вирішено відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376, 615 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
обвинуваченого  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Строк покарання рахувати з дня набрання вироку законної сили.
Запобіжний захід обраний  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою в Державній установі «Криворізькій установі виконання покарань (№3)», залишити без зміни до набрання вироком законної сили, але не довше ніж до 19 червня 2026 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати в строк відбування покарання, призначеного  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк попереднього ув`язнення з 02 березня 2026 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Речові докази: матеріали службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини військовослужбовця призваного за мобілізацією старшого солдата ОСОБА_4 , що зберігаються в матеріалах кримінального провадження, залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. 
Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції (у разі перебування під вартою).
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. 
Суддя: