С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
вул. Максима Кривоноса, 25, м. Київ, 03037; тел. (044) 298-59-37
вул. Грушецька, 1, м. Київ, 03113; тел.: (044) 298-59-52
e-mail: inbox@sl.ki.court.gov.ua, web: https://sl.ki.court.gov.ua
код ЄДРПОУ: 02896762
___________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/5171/25
В справі 760/6934/24
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

І. Вступна частина 
11 грудня 2025 року в місті Києві 
Солом`янський районний суд м. Києва
у складі головуючого судді Коробенка С.В.
за участю секретаря Левіцької Н.О.
представника Позивачів - адвоката Поліщука П.П.
представника Відповідача-1 - адвоката Рибіцької Ю.Б.
представника Відповідача-2 - адвоката Кручанюк Н.Л.
представника Третьої особи ТОВ «Кредитні ініціативи» - Льовочкіної В.М.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт Катерини Валеріївни та Державного підприємства «СЕТАМ» про визнання недійсними електронних торгів, скасування рішення про державну реєстрацію та витребування майна з чужого незаконного володіння, треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

ІІ. Описова частина
22.03.2024 позовна заява ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надійшла до Солом`янського районного суду м. Києва.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26.03.2024 у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
В обґрунтування позовних вимог Позивачі зазначали, що заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 03.03.2016 у справі № 760/22144/15-ц задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та звернено стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_1 , в якій також проживав та був зареєстрований у встановленому законом порядку неповнолітній ОСОБА_2 , який є дитиною з особливими потребами.
Під час виконавчого провадження № НОМЕР_3, розпочатого на підставі зазначеного рішення суду, відповідно до протоколу № 369808 про проведення електронних торгів від 15.11.2018 відбулися торги за реєстраційним номером лота 309075 щодо спірної квартири, за сумою яка була сплачена переможцем торгів у розмірі 621.000,00 грн.
Результати електронних торгів були оформлені актом приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В. про реалізацію предмету іпотеки від 27.11.2018. На підставі зазначеного акту приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою С.С. видано на ім`я ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на спірну квартиру від 07.12.2018, зареєстроване в реєстрі за № 924.
Разом з тим, як зазначають Позивачі, заочне рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03.03.2016 у справі № 760/22144/15-ц, яке стало підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки, було надалі переглянуто. Зокрема, ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 31.08.2020 задоволено заяву про перегляд заочного рішення, а заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03.03.2016 скасовано. В подальшому рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 29.08.2022 відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи». Постановою Київського апеляційного суду від 13.04.2023 змінено рішення суду першої інстанції в частині мотивів відмови у задоволенні позову, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Позивачі посилалися на те, що спірна квартира вибула з володіння Позивача-1 поза її волею, оскільки судове рішення, на підставі якого здійснено звернення стягнення, було скасовано. Крім того, вказують, що приватний виконавець не отримав попередній дозвіл органу опіки та піклування на реалізацію нерухомого майна, право користування яким належить дитині. Також посилаються на те, що оцінка майна здійснена без внутрішнього огляду квартири, що призвело до її реалізації за заниженою ціною.
У первісній редакції позовних вимог Позивачі просили суд: 
- визнати недійсними електронні торги, проведені 15.11.2018 ДП «Сетам» із реалізації спірної квартири; 
- визнати недійсним та скасувати протокол проведення електронних торгів № 369808 від 15.11.2018; 
- визнати недійсним та скасувати акт про реалізацію предмету іпотеки у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 від 27.11.2018; 
- визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності від 27.12.2018 на ім`я ОСОБА_3 ; 
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44486490 від 07.12.2018.
14.01.2025 представником Позивачів подано заяву про зміну предмету позову, якою позовні вимоги доповнено вимогою про витребування із володіння ОСОБА_3 у володіння ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 . Зазначена заява протокольною ухвалою прийнята до провадження суду.
В обґрунтування заяви про зміну предмету позову Позивачі зазначали, що Відповідач-1 не є добросовісним набувачем квартири, оскільки не проявила розумної обачності: не пересвідчилася у відсутності прав (претензій) третіх осіб на квартиру, не оглядала її перед придбанням, хоча могла використати гарантоване Порядком реалізації арештованого майна право ознайомитися з об`єктом продажу; інформаційне повідомлення про електронні торги не містило внутрішніх фото квартири та навіть відомостей про поверх розташування. Позивачі також наполягали на тому, що ТОВ «Кредитні ініціативи» діяло недобросовісно, пред`являючи до виконання рішення при фактичній відсутності права вимоги у заявленому розмірі, що підтверджено постановою Київського апеляційного суду в справі № 760/22144/15-ц.

10.09.2024 від Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації надійшли пояснення, в яких третя особа зазначала про необхідність врахування інтересів малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при розгляді справи та винесенні рішення, посилаючись на Конвенцію про права дитини, ст. 29 Цивільного кодексу України, ст. 154 Сімейного кодексу України.

31.10.2024 від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В. надійшов відзив на позовну заяву (в первісній редакції), в якому Відповідач-2 заперечувала проти позову, зазначаючи наступне.
Приватний виконавець зазначала, що заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03.03.2016 було чинним як на момент відкриття виконавчого провадження, так і в період його виконання. Постанова про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_3 від 23.08.2018 винесена з дотриманням вимог законодавства, що підтверджується ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 03.11.2021 у справі № 760/25961/19, якою у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця відмовлено.
Щодо відсутності дозволу органу опіки та піклування Відповідач-2 посилалася на постанову Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2021 у справі № 755/12052/19, згідно з якою при виконанні судових рішень, які безпосередньо передбачають звернення стягнення на конкретно визначене житлове приміщення у конкретно визначений спосіб, отримання попереднього дозволу органу опіки та піклування законом не вимагається.
Щодо оцінки майна Відповідач-2 зазначала, що оскарження результатів визначення вартості майна не є підставою для визнання торгів недійсними, оскільки дії виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження. Позивач не скористалася правом оскарження результатів оцінки у порядку та строки, визначені ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження».
Крім того, Відповідач-2 наголошувала, що наявність підстав для визнання недійсними торгів має встановлюватись судом на момент їх проведення, і подальше скасування судового рішення, на підставі якого здійснювалось виконавче провадження, не має зворотної дії в часі і не може породжувати правові наслідки щодо недійсності торгів.

07.03.2025 від представника Відповідачки-1 ОСОБА_3 надійшли заперечення на заяву про зміну предмету позову, в яких Відповідачка-1 зазначала наступне.
Відповідачка-1 вказувала на неможливість витребування спірної квартири в силу ч. 2 ст. 388 ЦК України, оскільки квартиру було продано на прилюдних електронних торгах у порядку, встановленому для виконання судових рішень, на підставі заочного рішення, яке на момент проведення торгів було чинним і ніким не оскарженим протягом більше двох з половиною років.
Відповідачка-1 заперечувала проти визнання її недобросовісним набувачем, зазначаючи, що їй була відома підстава для реалізації квартири - чинне судове рішення, а прилюдні торги у межах здійснення виконавчого провадження мають виступати найбезпечнішим способом набуття майна, публічна процедура реалізації якого гарантує невідворотність результатів торгів та «юридичне очищення» майна, придбаного у такий спосіб.
Також Відповідачка-1 вказувала, що огляд товару перед придбанням є правом покупця, а не його обов`язком, що добросовісність набувача пов`язана з аналізом законності підстав для відчуження майна, а не з обізнаністю щодо його технічних характеристик. Зазначала, що на момент набуття квартири вона як одинока мати, яка потребувала поліпшення житлових умов, перебувала на квартирному обліку з 14.06.2012.
Крім того, ОСОБА_3 посилалася на положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вказуючи, що витребування квартири покладе на неї індивідуальний і надмірний тягар, що є неприйнятним.

26.03.2025 представником Позивачів подані додаткові пояснення, в яких Позивачі наполягали на тому, що придбання майна на публічних торгах не є запорукою добросовісності набувача і питання про добросовісність покупця слід оцінювати у кожному конкретному випадку. Посилаючись на численну практику Верховного Суду, Позивачі зазначали, що розумна обачність набувача включає перевірку, виявлення та докладання інших зусиль для визначення наявності прав інших осіб стосовно нерухомого майна, а не лише звіряння відомостей Державного реєстру речових прав. Позивачі також обґрунтовували недобросовісність ТОВ «Кредитні ініціативи» при пред`явленні виконавчого документа, зазначаючи, що заявлений розмір боргу 906.820,40 грн не відповідав дійсному обсягу прав вимоги, набутих за ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11.06.2013 у справі № 754/8383/13.

20.05.2025 представником Відповідача-1 подані додаткові пояснення, в яких ОСОБА_3 підтримала раніше викладену позицію та додатково зазначила, що Позивачі не спростували доводів щодо її добросовісності. Відповідач-1 вказувала, що ОСОБА_1 більше 10 років не виконувала кредитні зобов`язання, зареєструвала у квартирі третіх осіб без погодження з іпотекодержателем, не змінювала зареєстроване місце проживання, куди направлялася кореспонденція. Відповідач-1 наголошувала, що вона чітко усвідомлювала законність процедури набуття квартири, підтвердженої чинним судовим рішенням, та що відсутня легітимна мета втручання у її право власності на майно.

Ухвалою від 21.05.2025 закрите підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду.
У судовому засіданні представник Позивачів підтримав заявлені вимоги з урахуванням заяви про зміну предмету позову, наполягав на тому, що ОСОБА_3 не може вважатися добросовісним набувачем, оскільки не проявила достатньої обачності, купуючи квартиру на електронних торгах без її попереднього огляду та без з`ясування обставин примусового продажу.
Представник Відповідача-1 заперечувала проти позову з підстав викладених у відзиві та додаткових поясненнях, зазначаючи, що ОСОБА_3 як покупець на електронних торгах не мала обов`язку оглядати квартиру перед її придбанням, а того опису лоту, який був розміщений на веб-сайті ДП «СЕТАМ», було цілком достатньо для прийняття рішення про участь в електронних торгах.
Представник Відповідача-2 також заперечувала проти позову, наполягаючи на тому, що Позивач-1 була ознайомлена з матеріалами виконавчого провадження, а про всі виконавчі дії повідомлялася за адресою, наявною у справі, про іншу адресу ОСОБА_1 приватного виконавця не повідомляла. Процедура продажу квартири на електронних торгах була проведена у повній відповідності до вимог чинного законодавства, і підстав для задоволення позову немає.
Представник третьої особи ТОВ «Кредитні ініціативи» також наполягав на безпідставності заявленого позову, просив відмовити у його задоволенні, підтримуючи позиції, висловлені Відповідачами.
Відповідач-3 ДП «СЕТАМ» явку представника не забезпечив, відзиву не надав, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за відсутності представника.

ІІІ. Мотивувальна частина
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 22.11.2007 між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № КС-202/07, на забезпечення виконання якого того ж дня укладено іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .
На підставі ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 11.06.2013 у справі № 754/8383/13 стягувач ПАТ «Промінвестбанк» був замінений на ТОВ «Кредитні ініціативи» у виконавчому провадженні щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.
03.03.2016 Солом`янським районним судом м. Києва у справі № 760/22144/15-ц ухвалено заочне рішення, яким задоволено позов ТОВ «Кредитні ініціативи», звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, а також ухвалено виселити ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та неповнолітнього ОСОБА_2 
23.08.2018 на підставі виконавчого листа, виданого за зазначеним заочним рішенням, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шмідт К.В. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_3.
27.08.2018 для проведення оцінки предмету іпотеки приватним виконавцем залучено суб`єкт оціночної діяльності - ТОВ «Меркурій Партнерс» в особі Солома О.Ф. 30.08.2018 до приватного виконавця надійшов звіт про оцінку, відповідно до якого вартість квартири станом на 28.08.2018 становила 617.741,00 грн. 
01.10.2018 перші торги з реалізації предмету іпотеки не відбулися у зв`язку з відсутністю зареєстрованих покупців. 15.11.2018 відбулися повторні (другі) електронні торги, за результатами яких переможцем визнано ОСОБА_3 , ціна продажу становить 621.000,00 грн.
27.11.2018 приватним виконавцем складено акт про реалізацію предмету іпотеки, здійснено розподіл коштів та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. 07.12.2018 проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_3 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44486490.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 31.08.2020 заочне рішення від 03.03.2016 скасовано. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 29.08.2022 у справі № 760/22144/15-ц відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення на предмет іпотеки. Постановою Київського апеляційного суду від 13.04.2023 рішення змінено в частині мотивів відмови, в іншій частині - залишено без змін. Апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заявленої суми заборгованості.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Частиною першою статті 388 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Частиною другою статті 388 Цивільного кодексу України передбачено, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Щодо належності обраного Позивачами способу захисту свої прав суд зазначає наступне.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку вибуття майна з володіння власника внаслідок продажу цього майна третьою особою (не позивачем і не від його імені), відновлення володіння таким майном можливе шляхом його витребування від набувача, а не внаслідок задоволення інших вимог.
Зокрема, у постановах від 04.07.2023 у справі № 233/4365/18, від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, від 28.09.2022 у справі № 483/448/20 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що оскільки продаж майна на публічних торгах є правочином, то за певних умов оскаржити можна саме такий правочин. Разом з тим, якщо позивач не був стороною договору купівлі-продажу, укладеного на електронних торгах, і вважає, що переможець торгів не набув права власності, він може скористатися прямо визначеним законом для таких спірних правовідносин способом захисту - витребувати майно з чужого володіння. Для застосування такого способу захисту немає потреби в оскарженні електронних торгів.
Таким чином, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту прав Позивачів у цій справі є саме вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, яка була заявлена у заяві про зміну предмету позову. Щодо інших позовних вимог - про визнання недійсними електронних торгів, скасування протоколу, акту, свідоцтва та рішення про державну реєстрацію - суд зазначає, що Позивач-1 не є стороною договору купівлі-продажу, укладеного за результатами електронних торгів, а тому зазначені вимоги не є ефективним способом захисту їхніх прав. 
Тому, вирішення питання про достатність підстав для задоволення віндикаційної вимоги є визначальним під час вирішення даного спору, 
У зв`язку з цим необхідно встановити, чи є ОСОБА_3 добросовісним набувачем спірної квартири та чи підлягає застосуванню ч. 2 ст. 388 ЦК України, яка забороняє витребування майна від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц виснувала, що частина друга статті 388 ЦК України захищає права добросовісного набувача, який придбав майно, примусово реалізоване у порядку, встановленому для примусового виконання судових рішень. Тобто, на підставі частини другої статті 388 ЦК України майно не можна витребувати від добросовісного набувача тільки тоді, коли воно було примусово реалізоване у порядку, встановленому для примусового виконання судових рішень.
Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2023 у справі № 233/4365/18 звертала увагу на те, що придбання майна на публічних торгах не є запорукою добросовісності набувача. Тому питання про добросовісність чи недобросовісність покупця, який набув майно на торгах, слід оцінювати у кожному конкретному випадку окремо.
Позивачі стверджували, що ОСОБА_3 не є добросовісним набувачем, оскільки: не оглядала квартиру перед придбанням; інформаційне повідомлення не містило внутрішніх фото та навіть інформації про поверх; приватний виконавець не здійснював огляду квартири та не забезпечив доступ оцінювача всередину; ОСОБА_3 є частим покупцем арештованого майна на електронних торгах.
Проте суд, оцінивши наявні докази та обставини справи, не погоджується з позицією Позивачів щодо недобросовісності Відповідача-1 з огляду на наступне.
По-перше, як встановлено судом, на момент проведення електронних торгів 15.11.2018 заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 03.03.2016 у справі № 760/22144/15-ц було чинним, набрало законної сили та не було оскаржено протягом більше двох з половиною років. Зазначене рішення безпосередньо передбачало звернення стягнення на конкретно визначене житлове приміщення у конкретно визначений спосіб - шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання, а держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.
Таким чином, набувач - ОСОБА_3 - мала підстави покладатися на законність та обов`язковість чинного судового рішення, на виконання якого проводились електронні торги.
По-друге, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03.06.2024 у справі № 587/2230/21 виснував, що наявність підстав для визнання недійсними торгів має встановлюватись судом на момент їх проведення. Рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а в даному випадку - скасування заочного рішення), не має зворотної дії в часі і не може породжувати правові наслідки, у тому числі й щодо недійсності торгів, або впливати на інші юридичні факти, що настали до набрання законної сили відповідним рішенням суду. Публічні торги мають бути найбезпечнішою підставою набуття майна, оскільки публічна процедура реалізації майна має гарантувати невідворотність результатів торгів та «юридичне очищення майна», набутого у такий спосіб.
По-третє, щодо доводів Позивачів про те, що ОСОБА_3 не оглядала квартиру перед придбанням, суд зазначає наступне. Відповідно до частини другої статті 700 ЦК України огляд товару перед придбанням є правом покупця, а не його обов`язком. Відповідач-1 зазначала, що її цікавило місцерозташування, технічні характеристики та вартість майна, а сам факт відсутності внутрішніх фотографій у інформаційному повідомленні про електронні торги не свідчить про недобросовісність набувача.
Суд зазначає, що добросовісність набувача оцінюється передусім через призму аналізу ним законності підстав для відчуження майна, а не через призму його обізнаності з фізичними характеристиками майна. У даній справі законність підстав для відчуження квартири була підтверджена чинним та неоскарженим судовим рішенням, яке підлягало виконанню відповідно до чітко визначеної на законодавчому рівні процедури - реалізації на прилюдних торгах.
По-четверте, посилання Позивачів на те, що ОСОБА_3 є «частим покупцем арештованого майна на електронних торгах», суд вважає необґрунтованим. Як встановлено, «частота» участі Відповідача-1 в електронних торгах обмежується лише двома випадками. Сам по собі факт участі особи в електронних торгах не свідчить про її недобросовісність. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), а Позивачі не надали належних доказів на підтвердження комерційних цілей придбання квартири Відповідачем-1.
По-п`яте, суд бере до уваги, що на момент набуття квартири ОСОБА_3 як одинока матір, яка потребувала поліпшення житлових умов, перебувала на квартирному обліку з 14.06.2012, що підтверджується довідкою Відділу обліку та розподілу житлової площі Деснянської РДА, а у її власності перебувала лише 1/5 частина двокімнатної квартири, де було зареєстровано 7 осіб. Зазначене спростовує доводи Позивачів про те, що Відповідач-1 мала інше житло та придбавала квартиру виключно для комерційних цілей.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Позивачами не надано доказів, які б спростовували добросовісність ОСОБА_3 як набувача спірної квартири. Частиною п`ятою статті 12 ЦК України передбачено, що якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Оскільки Позивачами не спростовано презумпції добросовісності набувача, суд визнає ОСОБА_3 добросовісним набувачем спірної квартири.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем, а спірна квартира була продана у порядку, встановленому для виконання судових рішень (на прилюдних електронних торгах у рамках виконавчого провадження № НОМЕР_3, відкритого на виконання чинного на той момент рішення суду), суд застосовує положення частини другої статті 388 ЦК України, яка встановлює, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.
Факт подальшого скасування заочного рішення від 03.03.2016 не спростовує добросовісності набувача та не змінює того факту, що на момент проведення торгів реалізація квартири здійснювалася у порядку, встановленому для виконання чинного судового рішення. Як зазначив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 03.06.2024 у справі № 587/2230/21, скасування рішення суду не має зворотної дії в часі і не може породжувати правові наслідки щодо юридичних фактів, що настали до набрання законної сили відповідним рішенням.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17 конкретизувала, що скасоване судове рішення не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, але його скасування саме по собі (тобто без встановлення інших обставин, що, зокрема, можуть підтверджувати недобросовісність дій, які були вчинені на підставі цього рішення) не є підставою для перегляду всіх юридичних фактів, що виникли, змінились чи припинились на підставі відповідного рішення. Оскільки судом не встановлено обставин, що підтверджують недобросовісність набувача, підстави для перегляду юридичних фактів, що виникли на підставі скасованого рішення, відсутні.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2022 у справі № 908/976/19 зазначено, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинне бути законним. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Прийняття рішення, за наслідком якого добросовісний набувач всупереч приписам статті 388 ЦК України втрачає такий статус, а відтак втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятним та покладає на добросовісного набувача індивідуальний і надмірний тягар.
Суд зазначає, що ОСОБА_3 придбала спірну квартиру на електронних торгах за відплатним договором, сплативши повну вартість майна. Витребування у неї квартири за таких обставин поклало б на неї надмірний тягар, що не відповідає принципу пропорційності та справедливому балансу інтересів.
При цьому суд враховує, що Позивачі не позбавлені можливості захисту своїх прав у інший спосіб, зокрема шляхом пред`явлення вимог про відшкодування збитків до осіб, відповідальних за незаконне відчуження їхнього майна.
З огляду на встановлені обставини, враховуючи, що ОСОБА_3 є добросовісним набувачем спірної квартири, яка була продана у порядку, встановленому для виконання судових рішень, суд на підставі частини другої статті 388 Цивільного кодексу України відмовляє у задоволенні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Щодо інших позовних вимог, заявлених Позивачами у первісній редакції, суд повторно зазначає, що оскільки Позивачі не були стороною договору купівлі-продажу на електронних торгах, вимоги про визнання недійсними електронних торгів, скасування протоколу, акту, свідоцтва та рішення про державну реєстрацію є неефективним способом захисту прав Позивачів і задоволенню не підлягають.

Щодо доводів Позивачів про відсутність дозволу органу опіки та піклування на відчуження житла, в якому був зареєстрований неповнолітній Позивач-1 ОСОБА_2 , суд зазначає наступне.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.10.2021 у справі № 755/12052/19 (провадження № 14-113цс21) у пункті 70 дійшла висновку, що на відміну від виконання судових рішень, які безпосередньо передбачають звернення стягнення на конкретно визначене житлове приміщення у конкретно визначений спосіб, для інших судових рішень отримання виконавцем відповідного дозволу органу опіки та піклування є обов`язковим.
У даній справі заочне рішення від 03.03.2016 безпосередньо передбачало звернення стягнення на конкретно визначений предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 - у конкретно визначений спосіб - шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Більше того, зазначеним рішенням також ухвалено виселити осіб, зареєстрованих у квартирі, включаючи неповнолітнього ОСОБА_2 .
Таким чином, питання правомірності реалізації предмету іпотеки з урахуванням зареєстрованих у ній осіб, у тому числі неповнолітніх, було вирішено безпосередньо судовим рішенням, а тому попередній дозвіл органу опіки та піклування на відчуження квартири законом не вимагався. 

Стосовно доводів Позивачів про невідповідність оцінки майна ринковим цінам суд зазначає наступне. Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, зокрема постановою Верховного Суду України від 24.10.2012 у справі № 6-116цс12 та постановою Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 490/5475/15, дії державного (приватного) виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження та не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.
Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією виконавця щодо примусового виконання рішень, яка передує проведенню торгів та не стосується безпосередньо правил їх проведення. Позивач-1 мала право оскаржити результати оцінки у 10-денний строк з дня отримання повідомлення (ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»), проте цим правом не скористалася. Крім того, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, 03.09.2019 ОСОБА_1 особисто ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження.
Наданий Позивачами висновок ТОВ «Експертно-оціночна компанія «Дрібнич, Новосьол і Партнери» від 13.10.2020 не може бути належним доказом невідповідності оцінки ринковій вартості на момент проведення торгів, оскільки визначає вартість квартири станом на 13.10.2020, тобто через два роки після проведення оцінки та торгів, і не враховує стан ринку нерухомості у 2018 році.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статей 77, 78, 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Допустимість доказів визначається відповідно до закону. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України).
Оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що Позивачами не доведено недобросовісності набувача - ОСОБА_3 . Доводи Позивачів про недобросовісність Відповідача-1 ґрунтуються переважно на припущеннях та не підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами. Натомість матеріалами справи підтверджується, що квартира була реалізована на прилюдних електронних торгах у порядку, встановленому для виконання чинного на той час судового рішення, а набувач - ОСОБА_3 - діяла добросовісно.
У зв`язку з відмовою у позові, заходи забезпечення позову, застосовані згідно з ухвалою суду від 26.03.2024, підлягають скасуванню.

IV. Резолютивна частина
Керуючись ст. 316, 317, 321, 388 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:
1.У задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2  відмовити повністю. 
2.Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані згідно з ухвалою суду від 26 березня 2024 року у вигляді заборони ОСОБА_3 та іншим особам від її імені вчиняти дії пов`язані із відчуженням квартири АДРЕСА_1 .
3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
4.Позивач-1:  ОСОБА_1 ,фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;
Позивач-2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: відомості відсутні;
Відповідач-1:  ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ;
Відповідач-2: ОСОБА_10 , приватний виконавець виконавчого округу м. Києва, адреса: 04053, м. Київ, вул. Вознесенський узвіз, 23-В, офіс 8;
Відповдіач-3: Державне підприємство «СЕТАМ», адреса: м. Київ, вул. Стрілецька, буд. 4-6; код ЄДРПОУ: 39958500;
Третя особа-1: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації,адреса: м. Київ, пр. Повітряних Сил, 41,код ЄДРПОУ: 37485506;
Третя особа-2: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», адреса: м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 21; код ЄДРПОУ: 35326253.

Суддя: