ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/9976/25 Суддя (судді) першої інстанції: Кочанова П.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Файдюка В.В., секретар судового засідання Харечко Ю.В., за участі представника позивача Базі Я.О., представників відповідача Літвінова Л.А., Норця В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

В С Т А Н О В И В:
Рух справи.
27.02.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» (надалі - ТОВ «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА») звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 11.02.2025 №181/ж10/31-00-07-03-02-25, яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) у розмірі 14 200,00 грн. та від 14.11.2024 №2284/ж10/31-00-07-03-02-20, яким до позивача застосовано пеню у розмірі 34 772 431,71 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що податковим органом не було надано докази щодо направлення запитів на адресу місцезнаходження позивача, через що застосування штрафних санкцій є протиправним, і підстав для проведення перевірки у порядку ст.78.1.1 ПК України у відповідача не було. 
Також позивач не згоден з висновками відповідача щодо порушення позивачем строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, внаслідок чого просить скасувати рішення про нарахування пені. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 17.09.2025 у задоволені позовних вимог відмовлено у повному обсязі. 
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами дотримання строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що податковим органом правомірно на підставі абзаців третього, четвертого пункту 121.2 статті 121 Податкового кодексу України правомірно притягнуто «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» до фінансової відповідальності у вигляді накладення штрафу у сумі 14 200,00 грн., а саме по 7 100,00 грн. за кожний факт неподання інформації та її документального підтвердження на запит контролюючого органу.
Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.
Зокрема, апелянт наполягає, що надав суду докази щодо часткової оплати за договором, а саме довідки, банківські виписки, картки рахунків 312 та 362, які безпідставно судом першої інстанції були визнані неналежними доказами.
Крім того, апелянт наголосив на протиправності дій відповідача щодо зарахування коштів у порядку черговості, а не за їх призначенням, оскільки чинне законодавство не надає податкового органу самостійно змінювати призначення платежу, і з цього питання є стала судова практика.
Також, апелянт зазначив, що у розрахунку пені є системні та грубі помилки.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2025 відкрито апеляційне провадження та витребувано справу зі суду першої інстанції.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначено про правильність висновків суду першої інстанції.
Після надходження справи до апеляційного суду, ухвалою від 13.01.2026 слухання справи призначено у відкрите судове засідання. 
У судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, представники відповідача заперечували проти її задоволення.
З поважних причин слухання справи продовжувалось.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке. 

Обставини встановлені судом.
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Центральним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні розрахунків за операціями з експорту товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 02.09.2019 № ЕР-2530-2020/2019 за період діяльності з 02.09.2019 до 30.08.2024, за результатами якої було складено акт від 02.10.2024 № 2273/Ж5/31-00-07-03-02-15/36632373 (т.1 а.с.15).
Згідно висновків акту встановлено порушення позивачем:
1) частини 2 статті 13 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», а саме: порушення граничних строків розрахунків, встановлених НБУ, за окремими операціями з експорту товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 02.09.2019 № ЕР-2530-2020/2019;
2) підпункту 73.3.3 пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України, а саме: неподання ТОВ «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» інформації та її документального підтвердження на чотири запити контролюючого органу.
15.11.2024 позивач подав до відповідача заперечення щодо висновків акту перевірки (т.1 а.с.154).
Адреса позивачем у цьому запереченні зазначена як для листування м.Київ, вул.П.Сагайдачного, буд.25- Б (4 поверх). 
На підставі висновків цього акту перевірки та результатів розгляду заперечень на акт перевірки, відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення:
1) від 14.11.2024 №2284/ж10/31-00-07-03-02-20, яким нараховано пеню за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у сумі 34 772 431,71 грн;
2) від 14.11.2024 № 2285/ж10/31-00-07-03-02-20, яким нараховано штрафні санкції у сумі 28 400,00 грн за неподання інформації та її документального підтвердження на запити контролюючого органу (т.1 а.с. 28).
Рішенням Державної податкової служби України від 31.01.2025 №2917/6/99-00-06-01-03-06 про результати розгляду скарги, скаргу ТОВ «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» задоволено частково, скасовано податкове повідомлення-рішення від 14.11.2024 № 2285/ж10/31-00-07-03-02-20 у частині застосування штрафних санкцій у сумі 14 200,00 грн, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення на суму 14200 грн. та друге податкове повідомлення-рішення від 14.11.2024 № 2284/ж10/31-00-07-03-02-20, залишено без змін (т. 1 а.с.20-34).
На виконання рішення ДПС від 31.01.2025 №2917/6/99-00-06-01-03-06, Центральним МУ ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення 11.02.2025 №181/ж10/31-00-07- 03-02-25, яким застосовано штрафні санкції у сумі 14 200,00 грн. (т.1 а.с.35)
Вказані обставини підтверджені належним, достатніми та допустимими доказами, та не є спірними.

Нормативно-правове обґрунтування.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно норм п. п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Стаття 72 ПК України передбачає, що для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема, від Національного банку України про експортні та імпортні операції платників податків.
Згідно пункту 73.3 статті 73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про надання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і має містити: 1) підстави для надсилання запиту відповідно до цього пункту із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу.
Відповідно до пункту 45.2 статті 45 ПК України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Постановою КМУ від 05.03.2009 № 270 затверджено Правила надання послуг поштового зв`язку. 
Згідно із визначеннями, наведеними у пункті 2 Правил № 270, рекомендоване поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення, відстежується в системі оператора поштового зв`язку на шляху пересилання відправлення та вручається одержувачу з підтвердженням вручення.
У пункті 8 Правил № 270 встановлено, що поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на прості та реєстровані. Реєстровані поштові відправлення поділяються на відправлення без оголошеної цінності (рекомендовані) та відправлення з оголошеною цінністю.
До внутрішніх поштових відправлень належать, зокрема, листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.
Пунктом 17 Правил № 270 визначено, що внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/ або з післяплатою, згідно з тарифами оператора поштового зв`язку.
Послуга опису вкладення до поштового відправлення полягає в підтвердженні у визначеному оператором поштового зв`язку порядку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції вмісту вкладення до поштового відправлення із зазначенням індивідуальних ознак відповідного вкладення (конкретний вид, кількість тощо), що відрізняє його від інших речей.
Згідно п.п. 73.3.1 п. 73.1 ст. 73 ПК України письмовий запит про надання інформації надсилається платнику податків або іншому суб`єкту інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: за результатами аналізу податкової інформації, отриманої у встановленому законом порядку, виявлено факти, які можуть свідчити про порушення платником податків валютного законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, із обов`язковим зазначенням таких фактів у запиті.
Згідно п.п. 73.3.3 п. 73.1 ст. 73 ПК України платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані надавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом), у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Згідно п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків, зокрема, валютного законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;
За змістом вказаних приписів призначенню документальної позапланової перевірки, зокрема, з підстави, передбаченої п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України, передує ненадання (надання не у повному обсязі) платником податків пояснень та документальних підтверджень на письмовий запит контролюючого органу з відповідного питання, якщо такий запит оформлено і направлено відповідно до вимог законодавства.
Згідно пункту 42.2. статті 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Пунктом 42.5. статті 42 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Згідно з пунктом 121.2 статті 121 ПК України ненадання відповіді на запит, неподання або подання не в повному обсязі платником податків, фінансовим агентом або іншою особою документів чи іншої інформації на запит контролюючого органу, надісланий відповідно до підстав, передбачених підпунктами 6-8 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 ПК України, - тягне за собою накладення штрафу у 5 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний такий факт.
Неподання або подання не в повному обсязі платником податків документів чи іншої інформації на запит контролюючого органу в інших випадках, передбачених статтею 73 ПК України, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний такий факт.
Сплата таких фінансових санкцій (штрафів) не звільняє особу від обов`язку подання інформації.
Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ унормовані Законом України від 21.06.2018 № 2473-VIII "Про валюту і валютні операції" (далі Закон №2473-VIII), який також встановлює відповідальність за порушення валютного законодавства.
Частинами 1-3 статті 11 Закону України «Про валюту і валютні операції» передбачено, що валютний нагляд в Україні здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду.
Валютний нагляд здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду з метою встановлення відповідності здійснюваних валютних операцій валютному законодавству з урахуванням ризик-орієнтованого підходу.
Валютний нагляд відповідно до частини 2 статті 11 Закону України «Про валюту і валютні операції» здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду без втручання у відповідні валютні операції та діяльність суб`єктів таких операцій, крім випадків запобігання агентами валютного нагляду проведенню валютних операцій, що не відповідають вимогам валютного законодавства.
При цьому, частиною 4 статті 11 Закону України «Про валюту і валютні операції» визначено, що органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.
Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства.
Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів. Національний банк України має право встановлювати винятки та (або) особливості запровадження цього заходу захисту для окремих товарів та (або) галузей економіки за поданням Кабінету Міністрів України.
Граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів не застосовуються щодо розрахунків, пов`язаних з договорами про участь у розподілі пропускної спроможності, а також щодо грошового забезпечення (кредитних лімітів) з метою участі в аукціонах з розподілу пропускної спроможності міждержавних перетинів.
Національний банк України має право встановлювати мінімальні граничні суми операцій з експорту та імпорту товарів, на які поширюються встановлені відповідно до цього Закону граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Відповідно частини другої статті 44 Закону України № 679-XIV «Про Національний банк України» до компетенції Національного банку у сфері валютного регулювання та нагляду належать з поміж іншого видання нормативно-правових актів щодо ведення валютних операцій та запровадження заходів захисту відповідно до Закону України «Про валюту і валютні операції».
Водночас, Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, юридичних та для фізичних осіб (частина друга статті 56 Закону № 679).
Частиною 2 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» передбачено, що у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України.
Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
Згідно з абзацами 1-3 частини 4 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» за окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, приймає рішення про видачу чи відмову у видачі зазначеного висновку протягом десяти робочих днів з дня отримання відповідної заяви.
Інформація про виданий висновок оприлюднюється на офіційному веб-сайті цього органу не пізніше наступного робочого дня після видачі висновку.
Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, протягом п`яти робочих днів з дня видачі висновку, зазначеного в абзаці першому цієї частини, інформує Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, про видачу такого висновку.
Порядок здійснення банком валютного нагляду за дотриманням його клієнтами-резидентами (крім банків) установлених Національним банком України граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів та порядок інформування банком Національного банку про дотримання клієнтами-резидентами (крім банків) та банком граничних строків розрахунків, встановлено Інструкцією про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 року №7.
Відповідно до пункту 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління НБУ від 02.01.2019 № 5 (далі - Положення) граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.
Граничні строки розрахунків, зазначені в пункті 21 розділу II Положення, не поширюються на операцію з експорту, імпорту товарів (уключаючи незавершені розрахунки за операцією), сума якої (в еквіваленті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на дату здійснення операції) є меншою, ніж розмір, передбачений статтею 20 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», крім дроблення операцій з експорту товарів або дроблення валютних операцій (підпункт 1 пункту 22 розділу II Положення).
Водночас, відповідно до пункту 21 постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (далі - Постанова НБУ № 18) протягом дії воєнного стану інші нормативно-правові акти НБУ діють у частині, що не суперечать цій постанові.
Згідно з пунктом 142 Постанови НБУ № 18 граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05.04.2022.
Згідно з пунктом 143 Постанови НБУ № 18 граничні строки розрахунків, зазначені в пункті 142 цієї постанови:
1) не поширюються на операцію з експорту, імпорту товарів (уключаючи незавершені розрахунки за операцією), сума якої (в еквіваленті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим НБУ на дату здійснення операції) є меншою, ніж розмір, передбачений статтею 20 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (далі - незначна сума), крім дроблення операцій з експорту товарів або дроблення валютних операцій; 2) застосовуються з урахуванням установлених НБУ за поданням Кабінету Міністрів України відповідно до абзацу другого частини першої статті 13 Закону № 2473 винятків та (або) особливостей для окремих товарів та (або) галузей економіки.
Відповідно до пункту 144 Постанови НБУ № 18 розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного в пункті 142 цієї постанови, з урахуванням вимог пункту 143 цієї постанови в повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 14 цієї постанови стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в банку в Україні.
В силу приписів частини першої статті 20 Закону України від 06.12.2019 № 361-ІХ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» незначна сума дорівнює 400 000,00 гривень.
Порядок здійснення банком валютного нагляду за дотриманням його клієнтами-резидентами (крім банків) установлених Національним банком України граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів та порядок інформування банком Національного банку про дотримання клієнтами-резидентами (крім банків) та банком граничних строків розрахунків, встановлено Інструкцією про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 року №7.
Згідно з підпунктом 1 пункту 6 розділу ІІ Інструкції №7 банк згідно з цією Інструкцією здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентом граничних строків розрахунків за операцією резидента з експорту товарів, якщо на дату митного оформлення продукції або виконання резидентом робіт, надання послуг, експорту прав інтелектуальної власності, інших немайнових прав, призначених для продажу (оплатної передачі), розрахунки за такою операцією не завершені (кошти від продажу нерезиденту товару на поточний рахунок резидента не надійшли або надійшли не в повному обсязі) або в банку немає інформації про завершення розрахунків за такою операцією.
Відповідно до підпункту 1 пункту 7 розділу II Інструкції №7 банк розпочинає відлік установлених НБУ граничних строків розрахунків з дати: оформлення митної декларації типу ЕК-10 «Експорт», ЕК-11 «Реекспорт» на продукцію, що експортується (якщо продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню), або підписання акта або іншого документа, що засвідчує поставку нерезиденту товару відповідно до умов експортного договору (якщо товар згідно із законодавством України не підлягає митному оформленню), - за операціями з експорту товарів.
Згідно з підпунктами 1, 2 пункту 9 розділу III Інструкції НБУ банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків: якщо сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів не перевищує незначної суми. У разі здійснення розрахунків за експорт, імпорт товарів в іноземній валюті сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів визначається за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на дату останньої події за відповідною операцією (остання дата платежу / надходження грошових коштів, дата поставки товару, дата зарахування зустрічних однорідних вимог); у разі експорту товару - після зарахування на поточний рахунок резидента в банку грошових коштів, що надійшли від нерезидента за товар (уключаючи кошти, переказані резидентом із власного рахунку, відкритого за кордоном, якщо розрахунки за експорт товару здійснювалися через рахунок резидента, відкритий за кордоном, та резидентом подано документи іноземного банку, які підтверджують зарахування коштів від нерезидента за товар), або від банку (резидента або нерезидента) за документарним акредитивом, відкритим на користь резидента за операцією з експорту товару, або в порядку, визначеному пунктом 162 розділу IV цієї Інструкції.
За приписами частини 5 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Відповідно до частини 8 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною 5 цієї статті.
У разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника- нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується (частина 7 статті 13 Закону № 2473).
У разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою статті 13 Закону №2473, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин. Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс- мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту) (частина 6 статті 13 Закону № 2473).
Листом від 25.10.2024 № 40-0009/81064 НБУ повідомив, що згідно вищевказаних норм законодавства банк розпочинає відлік установлених Національним банком граничних строків розрахунків за операціями резидентів з експорту/імпорту товарів із дати митного оформлення продукції, що експортується/здійснення авансового платежу (попередньої оплати), що є першим днем відліку відповідного строку.
Так, НБУ листом від 28.02.2025 № 40-0019/15716 зазначив, що його позиція (роз`яснення) з вищевказаного питання вже надавалася ДПС України листом від 25.10.2024№ 40-0009/81064 і залишається актуальною.

Висновки суду.
Матеріалами справи підтверджено, що 02.09.2019 ТОВ «БЕЙКЕР ХЬЮЗ Україна» (постачальник) уклав «Бейкер Хьюз Дойчланд ГмбХ» (Німеччина) (покупець) зовнішньоекономічним контрактом № EP-2530-2020/2019 від 02.09.2019 згідно якого, позивач зобов`язався поставити товар покупцю товар відповідно до строків та на умовах визначених сторонами (т.1 а.с.36).
Згідно умов цього контрактну, загальна ціна визначається шляхом сумування вартості (п.2.1), поставка товару має бути здійснена протягом періоду, погодженого сторонами у замовлених на поставку чи додатках до контракту (п.3.1), дата поставки - дата передачі товару (п.3.2.), оплата товару здійснюється у доларах США протягом 30 календарних днів з моменту отримання товару покупцем шляхом безготівкового переказу коштів на банківський рахунок позивача (п.6.1).
Згідно цього контракту, юридична адреса позивача м. Київ вул. П. Сагайдачного, 25 - Б (т.1 а.с.40).
Національний банк України, на підставі положень Закону № 2473-VIII направив до Державної податкової служби України листи від 25.08.2023 № 25-008/189/ДСК, від 23.10.2023 № 25-0008/249/ДСК, від 26.12.2023 № 25-005/95512/БТ, від 21.03.2024 № 25- 0005/22400/БТ з інформацію про виявлення уповноваженим банком фактом порушення ТОВ «БЕЙКЕР ХЬЮЗ Україна» граничних строків розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом № EP-2530-2020/2019 від 02.09.2019, який було укладено з компанією нерезидентом «Бейкер Хьюз Дойчланд ГмбХ» (Німеччина).
Внаслідок отриманої інформації відповідач направив на адресу позивача запити від 29.01.2024 № 1454/6/31-00-07-03-02-06 та від 18.04.2024 № 5367/6/31-00-07-03-02-06 з приводу дотримання і обставин порушення ТОВ «БЕЙКЕР ХЬЮЗ Україна» граничних строків розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом № EP-2530-2020/2019 від 02.09.2019 укладений «Бейкер Хьюз Дойчланд ГмбХ» (Німеччина) (т.1 а.с.141, 143).
Вказані запити направлялися на адресу позивача м.Київ вул.П.Сагайдачного, 25 - Б та повертались з відміткою «Укрпошта» про відсутність адресату за вказаною адресою (т.1 а.с.140, 142).
Проте, як 15.11.2024 позивач подавши відповідачу заперечення щодо висновків акту перевірки, зазначив саме цю адресу як для листування, а саме м.Київ, вул.П.Сагайдачного, буд.25- Б (т.1 а.с.154).
Крім того, копію акту перевірки, позивач також отримав після направлення йому саме за цією адресою, що підтверджено поштовим відправленням (т.1 а.с.157).
Крім того, відповідач надав суду докази на підтвердження належним чином направлення запитів на адресу позивача, зокрема: копію Фіскального чеку від 22.02.2024 на суму 2 616,00 грн з призначенням платежу «за пересилання»; копію Списку №2-к від 22.02.2024 (Форма №103 Рекомендовані листи) (п.5 лист ТОВ «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» з трекінговим номером (ШКІ) 0600091127560); копію Фіскального чеку від 29.04.2024 на суму 1 720,00 грн з призначенням платежу «за пересилання»; копію Списку №2-к від 29.04.2024 (Форма №103 Рекомендовані листи) (п.5 лист ТОВ «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» з трекінговим номером (ШКІ) 0600914923120).
Отже, відповідачем, після отримання поштових повідомлень, були прийнятті наказ на перевірку позапланової виїзної перевірки і оформлено направлення на такої перевірку, відповідно до вищевказаних норм Податкового Кодексу України (т.1 а.с.159, 160).
З урахуванням вищевикладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в ході судового розгляду не було встановлено обставин порушення відповідачем порядку призначення та проведення перевірки, оскільки матеріалами справи підтверджено, що податковий орган дотримався норм закону під час проведення цієї перевірки.
Як правильно зазначено судом першої інстанції, відповідно до вимог статті 42 ПК України, запити на адресу ТОВ «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» від 29.01.2024 №1454/6/31-00-07-03-02-06 та від 18.04.2024 № 5367/6/31-00- 07-03-02-06, вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Крім того, доводи апелянта щодо неправильності оформлення поштових повідомлень також не заслуговують уваги, оскільки направлення, які надсилались позивачу, оформленні з дотриманням Правил № 270, мають відповідні відмітки поштової установи, а опис вкладення можуть бути оформлені з оголошеною цінністю для інших видів листів. 
Тобто, ні норми Податкового кодексу України, ні норми Порядку № 1245, не зобов`язують податковий орган зазначати у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, реквізити документа який надсилається особі. 
Отже, податковим органом правомірно на підставі абзаців третього, четвертого пункту 121.2 статті 121 Податкового кодексу України правомірно притягнуто «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» до фінансової відповідальності у вигляді накладення штрафу у сумі 14 200,00 грн (по 7 100,00 грн за кожний факт неподання інформації та її документального підтвердження на запит контролюючого органу).
Щодо порушення позивачем частини 2 статті 13 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», а саме: порушення граничних строків розрахунків, встановлених НБУ, колегія суддів зазначає наступне.
Так, відповідач в ході перевірки встановив, що на виконання умов зовнішньоекономічного контракту від 02.09.2019 № ЕР-2530-2020/2019, укладеного з нерезидентом Бейкер Хьюз Дойчланд ГмбХ» (Німеччина), ТОВ «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» здійснено експорт товару у загальній сумі 2 411 907,94 дол. США (13 митних декларацій). 
Оплата за експортований товар надійшла від зазначеного нерезидента на поточні рахунки ТОВ «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» у загальній сумі 319 556,11 дол. США (11 платежів).
Вказані обставини апелянтом не заперечувались.
Отже, суд першої інстанції погодився з висновками податкового органу про порушення позивачем граничних строків розрахунків, встановлених НБУ, за окремими операціями з експорту товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 02.09.2019 № ЕР-2530-2020/2019, а саме:
заборгованість у сумі 14 624,79 дол. США (дата операції - 04.02.2022; сума операції - 218 397,84 дол. США; граничний термін розрахунку - 03.02.2023) прострочено на 574 дні (04.02.2023 - 30.08.2024);
заборгованість у сумі 211 415,05 дол. США (дата операції - 27.01.2023; граничний термін розрахунку - 25.07.2023) прострочено на 402 дні (26.07.2023 - 30.08.2024);
заборгованість у сумі 182 907,46 дол. США (дата операції - 17.03.2023; граничний термін розрахунку - 12.09.2023) прострочено на 353 дні (13.09.2023 - 30.08.2024);
заборгованість у сумі 442 443,62 дол. США (дата операції - 02.06.2023; граничний термін розрахунку -28.11.2023) прострочено на 276 днів (29.11.2023 - 30.08.2024);
заборгованість у сумі 260 267,30 дол. США (дата операції - 18.08.2023; граничний термін розрахунку - 13.02.2024) прострочено на 199 днів (14.02.2024 - 30.08.2024);
заборгованість у сумі 356 448,66 дол. CШA (дата операції - 20.02.2024; граничний термін розрахунку - 17.08.2024) прострочено на 13 днів (18.08.2024 - 30.08.2024).
Колегія суддів з таким висновком погоджується, оскільки з урахуванням вищенаведених норм закону, позивач не надав належних та допустимих доказів на спростування вищевикладеного, а саме щодо дотримання строків розрахунків, встановлених НБУ.
Доводи апелянта зводяться до того, що судом першої інстанції не врахована часткова оплата коштів за цим контрактом, проте суд першої інстанції правильно їх не прийняв як належні та допустимі докази.
Так, суд першої інстанції визнав неприйнятними доводи позивача щодо не врахування в межах граничного строку валютного контролю часткової оплати на користь товариства коштів за товар, який експортований за митною декларацією №828164, оскільки, зазначає суд першої інстанції, кошти були зараховані в порядку черговості з першочерговим погашенням заборгованості за поставлений раніше товар згідно з Додатком №1-ЕК до Акту перевірки, і це було зроблено правомірно.
Колегія суддів з цим згодна, тому що оскільки з наданих документів - довідки АТ «Сітібанк» від 19.09.2024 № 240784/0401-1, документів міжнародної платіжної системи SWIFT, банківських виписок про рух валютних коштів та проведені розрахунки за зовнішньоекономічним контрактом ЕР-2530- 2020/2019 від 02.09.2019, карток рахунків 312 "Поточні рахунки в іноземній валюті" та 362 "Розрахунки з іноземними покупцями" не можливо чітко ідентифікувати та встановити платежі та їх призначення.
Вказане апелянтом не спростовано.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність належних доказів щодо часткової оплати за контрактом у межах граничних строків розрахунків, встановлених НБУ.
Позивачем не було надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції, банківські виписки про рух коштів на рахунку в іноземній валюті, що деталізували б належним чином платежі від компанії нерезидента, і це не дає можливості судам визначити призначення платежу та з`ясувати послідовність платежів за контрактом. 
Іншим доводам апелянта суд першої інстанції також надав оцінку, з якими суд апеляційної інстанції погоджується.
Таким чином, матеріалами справи підтверджено правомірність висновків податкового органу щодо порушення позивачем граничного строку розрахунків за операціями з експорту, і нарахування пені податковим органом застосовано правомірно та обґрунтовано.
За порушення ТОВ «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності за зазначеним контрактом, на підставі частини 5 статті 13 Закону № 2473, позивачу нараховано пеню у сумі 34 772 431,71 грн, оскільки загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за контрактом.
Згідно з Законом № 2473-VIII, підставою для не нарахування (зупинення нарахування) пені є лише: звернення резидента із позовом до суду, міжнародного комерційного арбітражу про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або до уповноваженого органу відповідної країни про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента; дія форс-мажорних обставин (за наявності відповідної довідки уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту); висновок про подовження строків розрахунків, виданий центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.
Суду не надано доказів, які є підставою для не нарахування позивачу пені або зупинення нарахування пені відповідно до Закону № 2473. 
Апелянтом вказане не спростовано, і доводи з цього питання не приймаються, оскільки не ґрунтуються на нормі закону.
Таким чином, всі наведені вище обставини апелянтом не спростовані, і тому на думку колегії суддів, є дійсними і підтверджені відповідними доказами, а висновки суду першої інстанції про правомірність спірних рішень і підтвердженість їх належними та допустимими доказами, є правильними.
Відповідно до ч.1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Проте, в адміністративних справах про протиправність рішення обов`язок доказування правомірності свого рішення покладено на відповідача.
Тому, надаючи оцінку всім іншим доводам апелянта, судова колегія наголошує що приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Колегія суддів вважає, що всі доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Повний текст виготовлено 13.02.2026.
Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В: 

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 р. - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2025 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЙКЕР ХЬЮЗ УКРАЇНА» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова 

О.В. Епель

В.В. Файдюк