Справа № 991/372/26
Провадження 1-кп/991/4/26

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А

13 березня 2026 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 
прокурора ОСОБА_5 обвинувачених в залі суду ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 
захисників - адвокатів в залі суду ОСОБА_9 , ОСОБА_10 
в режимі відеоконференції 
захисника - адвоката ОСОБА_11 

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у приміщенні зали суду в місті Києві клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку дії обов`язків, покладених у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 52019000000000585 від 15 липня 2019 року на

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшов вищезазначений обвинувальний акт.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 січня 2026 року головуючим суддею справи № 991/372/26 (провадження № 1-кп/991/4/26) визначено суддю ОСОБА_1 .
Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 15 січня 2026 року призначено підготовче судове засідання на 20 січня 2026 року, яке неодноразово відкладалось за клопотанням сторони захисту.
Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 13 лютого 2026 року клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_13 про здійснення судового розгляду у кримінальному провадженні № 52019000000000585 від 15 липня 2019 року колегіально у складі трьох суддів задоволено. 
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 березня 2026 року для розгляду вказаного кримінального провадження визначено колегію суддів Вищого антикорупційного суду у складі головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 
13 березня 2026 року засобами електронного зв`язку до суду надійшло клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 про продовження ще на два місяці строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_8 у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 52019000000000585 від 15 липня 2019 року, а саме: прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування з приводу обставин, викладених в обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 52019000000000585 від 15 липня 2019 року з іншими обвинуваченими: ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , свідками: ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , а також особами, які вказані в обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 , які отримали або мали намір отримати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначила, що ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 09 травня 2024 року до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з визначенням застави у розмірі 6700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 20 287 600 грн. 09 травня 2024 року ОСОБА_8 звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави в розмірі 20 287 600 грн. та покладено обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України. В подальшому ухвалами слідчих суддів продовжувались строки дії обов`язків, покладених на ОСОБА_8 , останній раз ухвалою судді Вищого антикорупційного суду від 22 січня 2026 року строк дії обов`язків продовжено на два місяці, тобто до 22 березня 2026 року включно.
Відтак на теперішній час існує необхідність продовження строку дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_8 процесуальних обов`язків з урахуванням існування наявних ризиків, які дають підстави вважати можливим переховування останнього від суду, здійснення ним незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Ризик переховування від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 обвинувачується у пособництві у вчиненні особливо тяжких корупційних злочинів, що передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна. Загроза бути підданим такому покаранню сама по собі є підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення інкримінованих злочинів, ОСОБА_8 може планувати втечу за кордон, тимчасово окуповану територію України, або переховуватися на території України з метою уникнення кримінальної відповідальності. Зважаючи на наявність у ОСОБА_8 паспортів громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 09 лютого 2023 року, НОМЕР_2 від 29 вересня 2016 року та значних матеріальних статків, останній має можливість тривалий час переховуватися як за кордоном, так і на території України. У період воєнного стану по даний час ОСОБА_8 19 разів покидав межі України. Крім того, сторона обвинувачення просить врахувати те, що ОСОБА_8 обіймав посаду заступника Міністра аграрної політики та продовольства України, а також його обізнаність у галузі права, напрацьовані ним ділові зв`язки, у тому числі серед працівників правоохоронних органів, які обвинувачений може використати для переховування від суду. Наведені вище обставини, на думку сторони обвинувачення, дають підстави стверджувати про наявність достатніх ризиків для втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування обвинуваченого ОСОБА_8 від суду. Саме тому є необхідним і виправданим продовження строку дії раніше покладених на ОСОБА_8 обов`язків здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; прибувати за кожною вимогою до суду; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи.
Ризик незаконного впливу ОСОБА_8 на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) прокурор обґрунтовує тим, що частина службових осіб ГУ ДГК в Сумській області, яким відомі обставини кримінального провадження, не знали про існування плану вчинення злочину, направленого на заволодіння землями ДП «ДГ «Іскра» та ДП «ДГ «АФ Надія». Як і у період вчинення злочину, так і наразі, діяльність Держгеокадастру спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра агарної політики та продовольства, який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру. З огляду на викладене, зв`язки, напрацьовані ОСОБА_8 на посаді заступника Міністра аграрної політики та продовольства України, можуть бути ним використані з метою незаконного впливу на вертикаль органів Держгеокадастру та його службових осіб, у тому числі з метою впливу на показання свідків працівників ГУ ДГК в Сумській області щодо обставин вчинення інкримінованих ОСОБА_8 злочинів. Крім того, ОСОБА_8 може незаконно впливати на власників земельних ділянок, сформованих за рахунок земель ДП «ДГ «Іскра» та ДП «ДГ «АФ Надія», оскільки має їхні персональні дані та засоби зв`язку, а також може впливати на власників земельних ділянок використовуючи їхню залежність від договірних відносин з ТОВ «АФ Довіра 2008» по оренді землі. З огляду на викладене, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Саме тому продовження судом строку дії обов`язку, покладеного на обвинуваченого ОСОБА_8 , утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними (наразі обвинуваченими) у даному кримінальному провадженні, зі свідками, а також особами, які вказані у повідомленні про підозру ОСОБА_8 , які отримали або мали намір отримати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області, є необхідним і виправданим.
Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином прокурор обґрунтовує тим, що в ході досудового розслідування за результатами розгляду клопотань сторони обвинувачення слідчим суддею ВАКС 04 жовтня 2023 року постановлено ухвали про дозвіл на проведення обшуку ряду житлових та офісних приміщень (судові справи № 991/8699/23, № 991/8700/23, № 991/8697/23, № 991/8698/23, № 991/8696/23), які пов`язані безпосередньо з ОСОБА_12 та його довіреними особами, у тому числі ОСОБА_8 . В подальшому стороною обвинувачення отримано відомості про витік інформації, що стосується вищевказаних обшуків, які заплановано провести у жовтні 2023 року. Окрім цього, відповідно до інформації детективів Національного бюро, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 52019000000000585, невстановленими особами з використанням логіну та паролю судді Шевченківського районного суду м. Києва із застосуванням повного доступу здійснено контекстний пошук: 52019000000000585, а також перегляд 100 судових рішень постановлених у цьому кримінальному провадженні. За рахунок цього, невстановлені особи одержали доступ до інформації, що становить таємницю досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні. Встановлено, що ОСОБА_12 та ОСОБА_8 будували плани по встановленню контролю над Національною академією аграрних наук України шляхом призначення підконтрольної особи президентом НААН. Для цього ОСОБА_12 та ОСОБА_8 планували використати наявний вплив, зокрема, у судовій гілці влади та мережі НААН, яка є одним з найбільших землекористувачів земель сільськогосподарського призначення державної власності в Україні. Встановлено, що ОСОБА_12 та ОСОБА_8 здійснювали систематичний вплив на низку судів з метою забезпечення прийняття ними потірбних співучасникам рішень не на користь державних підприємств, у справах між ДП «ДГ «Іскра» та ДП «ДГ «АФ Надія» з однієї сторони та ГУ ДГК в Сумській області з іншої сторони. Вказаний вплив, на думку сторони обвинувачення, не обмежувався лише предметом даного кримінального провадження, а стосувався також і іншої землі державної власності, що перебувала у постійному користуванні. Наведене свідчить про наявність високого ризику перешкоджання кримінальному провадженню шляхом тиску на судову гілку влади. Крім цього, за час перебування ОСОБА_8 на посаді, у нього склалися тісні зв`язки з представниками низки органів державної влади, представників силового блоку, експертних установ, які обвинувачений може використовувати для перешкоджання кримінальному провадженню з метою уникнення кримінальної відповідальності.
З огляду на заявлені ризики, які не зменшилися та продовжують існувати, сторона обвинувачення вбачає необхідність у продовженні дії обов`язків, покладених на ОСОБА_8 ще на два місяці. У разі, якщо суд не продовжить строк дії цих обов`язків, це унеможливить досягнення мети застосування запобіжного заходу та не дозволить запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Позиції учасників кримінального провадження
Прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала власне клопотання та зазначила, що на даний час продовжують існувати заявлені ризики, а саме: ризик переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, ризик незаконного впливу на обвинувачених, свідків у цьому кримінальному провадженні, а також ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, їх ступінь не зменшився, а тому з огляду на необхідність забезпечення ефективності кримінального провадження та недопущення реалізації зазначених ризиків, прокурор вказала на доцільність продовження строку дії покладених обов`язків ще на два місяці.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_11 у судовому засіданні заперечив проти задоволення поданого прокурором клопотання, вважаючи його необґрунтованим. На його думку, прокурор не дотримався однієї з обов`язкових вимог, передбачених законом для такого клопотання. Зокрема, відповідно до ст. 184 КПК України, у клопотанні має бути викладено обставини, на підставі яких прокурор дійшов висновку про наявність одного чи кількох ризиків, а також наведено посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини. Водночас, зі слів захисника, під час виступу прокурора сторона захисту не почула жодного посилання на конкретні матеріали, які б підтверджували заявлені ризики. Адвокат зазначив, що ризики, на які посилається сторона обвинувачення, фактично повторюються у тій самій послідовності, в якій вони були озвучені ще з моменту повідомлення про підозру, тобто понад два роки тому. При цьому прокурор постійно наголошує на ризику переховування ОСОБА_8 від суду та органів досудового розслідування, однак не враховує фактичних обставин справи. Зокрема, на момент повідомлення про підозру ОСОБА_8 перебував у службовому відрядженні за межами України та достеменно знав про намір вручення йому підозри. Як особа з юридичною освітою, він усвідомлював можливі наслідки та мав реальну можливість не повертатися в Україну, що фактично унеможливило б вручення підозри. Проте він свідомо повернувся до України у межах визначеного графіка службових відряджень та добровільно з`явився до органу досудового розслідування. На думку захисту, така поведінка свідчить про належне виконання ним процесуальних обов`язків та добросовісне ставлення до вимог закону. Водночас твердження прокурора про наявність ризику втечі, як зазначив захисник, щонайменше суперечить фактичним обставинам справи, а також не підтверджується жодними доказами. Щодо ризику впливу на свідків захисник зазначив, що на момент повідомлення про підозру ОСОБА_8 обіймав відповідну посаду в Міністерстві сільського господарства, однак на даний час він не займає жодної посади, яка могла б передбачати можливість здійснення тиску на будь-яких осіб. Таким чином, обставини, на які раніше могла посилатися сторона обвинувачення, змінилися, проте прокурор цього не врахував. На переконання сторони захисту, вказаний ризик є суто декларативним та не підтверджений жодними доказами. Крім того, протягом усього періоду досудового розслідування не було зафіксовано жодного факту впливу обвинуваченого на свідків або інших осіб. Також захисник звернув увагу на твердження прокурора про ризик можливого впливу на кримінальне провадження іншим чином, який обґрунтовується тим, що ОСОБА_8 нібито була відома інформація про проведення обшуків. Водночас сторона захисту зазначила, що незрозуміло, чим саме підтверджується така обізнаність обвинуваченого, а також яким чином він нібито скористався цією інформацією. Захисник підкреслив відсутність будь-яких посилань на конкретні матеріали кримінального провадження, які б підтверджували озвучені прокурором твердження.
Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні повністю заперечив проти задоволення клопотання прокурора. Він зазначив, що з моменту первинного обрання запобіжного заходу минуло більше двох років, і за цей час у його житті відбулися суттєві зміни. Зокрема, змінилися обставини його особистого та сімейного життя: він змінив місце проживання, одружився, у нього народилася дитина, а також він змінив місце роботи. За словами обвинуваченого, фактично змінилися всі його життєві обставини, тоді як позиція сторони обвинувачення залишається незмінною, на що звернув увагу його захисник.
Суд, вирішуючи подані сторонами клопотання, встановив такі факти та обставини.
Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 09 травня 2024 року (справа № 991/3710/24, провадження 1-кс/991/3747/24) до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. ОСОБА_8 визначено розмір застави у розмірі 6700 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 20 287 600 грн. 00 коп. У разі внесення застави на ОСОБА_8 покладено обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України (том 3, а.с. 19-30).
Того ж дня ОСОБА_8 звільнено з під варти, у зв`язку із внесенням застави у розмірі 20 287 600 грн. 00 коп.
В подальшому ухвалами слідчих суддів Вищого антикорупційного суду від 28 червня 2024 року, 23 серпня 2024 року, 21 жовтня 2024 року, 19 грудня 2024 року, 17 лютого 2025 року, 14 квітня 2025 року, 11 червня 2025 року, 06 серпня 2025 року, 01 жовтня 2025 року, 26 листопада 2025 року продовжувалися строки дії обов`язків, покладених на ОСОБА_8 .
Ухвалою від 22 січня 2026 року, постановленою головуючою суддею ОСОБА_1 у межах вчинених одноособових процесуальних дій, продовжено на два місяці, тобто до 22 березня 2026 року, строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме: прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з приводу обставин, викладених в обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 52019000000000585 від 15 липня 2019 року зі іншими обвинуваченими: ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , свідками: ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , а також особами, які вказані в обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 , які отримали або мали намір отримати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
У вказаній ухвалі суддя прийшла до переконання про дотримання в цьому випадку стандарту «обґрунтована підозра», який є найнижчим стандартом доказування у кримінальному процесі та не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення, проте є достатнім для оцінки питання щодо продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого. Колегія суддів погоджується із таким висновком, та з огляду на те, що вказане питання не виноситься на розгляд, не вдається до переоцінки даного висновку.
Оцінка судом доводів прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_8 .
Розділ II КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких зокрема віднесені запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).
Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст. 314 КПК України підготовче судове засідання відбувається згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. 
Частинами 1, 2, 3 ст. 331 КПК України встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. 
Оцінюючи доводи прокурора, зазначені у поданому клопотанні, суд керується загальними приписами, якими врегульовано застосування запобіжних заходів, з урахуванням особливостей, визначених ч. 7 ст. 194 КПК України, відповідно до яких обов`язки, передбачені частинами 5 та 6 цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1, 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, визначених положеннями цієї статті, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
Враховуючи положення ч. 3, 4, 5 ст. 199 КПК України, а також стадію кримінального провадження, суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, та встановити, чи існують обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують покладення на особу певних обов`язків.
В обґрунтування поданого клопотання прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати ризики, що визначені у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ризик переховуватися від суду, ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, для констатації існування ризику має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Ризик переховування обвинуваченого від суду.
На підтвердження існування ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_8 від суду прокурор зазначив, що такий ризик зумовлений тяжкістю інкримінованих йому злочинів та невідворотністю покарання у виді позбавлення волі у разі визнання його винуватим. Крім того, прокурор вказав на реальну можливість ухилення обвинуваченого від суду шляхом виїзду за межі України, перебування на тимчасово непідконтрольні органам державної влади України території або переховування на території України з метою уникнення кримінальної відповідальності. Зазначене, на думку сторони обвинувачення, підтверджується наявністю у ОСОБА_8 паспортами для виїзду за кордон, достатніх матеріальних ресурсів, знаннями у галузі права та сформованих ділових зв`язків, у тому числі серед працівників правоохоронних органів, які можуть бути ним використані для переховування від суду.
Щодо вказаного ризику суд зазначає таке.
Так, ОСОБА_8 обвинувачується у пособництві у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, ч. 3 ст.15, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, які відповідно до класифікації злочинів за ступенем тяжкості, закріпленої у ст. 12 КК України, належать до особливо тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Також суд враховує, що з огляду на положення ст. 45 КК України цей злочин належить до категорії корупційних, що, як правило, виключає можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, звільнення від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України, а також призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України.
Отже, існування ризику переховування підтверджується ймовірністю для обвинуваченого ОСОБА_8 бути засудженим на тривалий строк з примусовим відчуженням всього належного йому майна.
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна констатувати, виходячи виключно з суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (п. 33 рішення у справі «W v.Switzerland», заява № 14379/88, 26.01.1993).
З цього слідує, що саме по собі обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину не є беззаперечним свідченням того, що в обвинуваченого існує бажання переховуватись від суду, а тому така обставина має значення лише у випадку встановлення інших релевантних факторів.
Також варто враховувати, що Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який відповідними Указами Президента України продовжено, та він діє дотепер.
Водночас, попри існуючі наразі обмеження щодо перетину державного кордону чоловіками призовного віку, суд не виключає можливість здійснювати перетин кордону навіть в умовах воєнного стану, у тому числі й незаконно та через неконтрольовані ділянки державного кордону, з огляду на наявність у обвинуваченого ОСОБА_8 паспортів громадянина України для виїзду за кордон: НОМЕР_1 дійсного до 09 лютого 2023 року та НОМЕР_2 від 29 вересня 2016 року. Також, як повідомив обвинувачений, він є заброньованим працівником - юриконсультом сільськогосподарського підприємства, яке є об`єктом критичної інфраструктури.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 та його сім`я володіють значними активами (том 3, а.с. 80-91). Вказані обставини у поєднанні з тяжкістю інкримінованих кримінальних правопорушень, за які законом передбачено суворе покарання, об`єктивно підвищують ризик його ухилення від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Більше того, ризик переховування від суду не обмежується можливістю ухилення обвинуваченого ОСОБА_8 у спосіб виїзду за межі України, а й охоплює також імовірність його переховування на території держави, з огляду на достатній його матеріальний стан. У зв`язку з цим, сам по собі факт передання ним на зберігання документа, що дає право на виїзд за кордон, не усуває зазначеного ризику. Водночас у разі не продовження дії покладених на нього мінімальних процесуальних обов`язків, отримання у розпорядження ОСОБА_8 паспорта створить реальну можливість залишити територію України з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Ураховуючи, що кримінальне провадження не є статичним, що обумовлює можливість непрогнозованої зміни поведінки обвинуваченого, визначення можливих негативних для обвинуваченого наслідків у вигляді можливого ув`язнення у майбутньому, робить цей ризик достатньо високим. На даний час захисту відкрито матеріали досудового розслідування, які сторона обвинувачення має намір використовувати як докази, а відтак обвинувачені мають можливість оцінити вагомість вказаних доказів та надати перевагу незаконним діям з метою уникнення відповідальності, зокрема і переховуванню від суду.
Зазначені обставини, на думку Суду, дають підстави вважати обґрунтованою позицію прокурора про те, що тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , наведені вище особливості закону про кримінальну відповідальність, у сукупності з усіма іншими обставинами, що враховуються при обранні запобіжного заходу, підтверджує існування ризику переховування останнього від суду на високому рівні.
Ризик незаконного впливу ОСОБА_8 на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.
Оцінюючи можливість впливу на свідків/інших обвинувачених суд виходить із передбаченої кримінальним процесуальним законом процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками/обвинуваченими у кримінальному провадженні, а саме на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на свідків чи інших обвинувачених існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків/інших обвинувачених та дослідження їх судом.
Разом із цим, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, а отже і з протоколами допитів встановлених досудовим розслідуванням свідків та інших обвинувачених, обвинувачений ОСОБА_8 знає як їх персональні дані, так і зміст наданих ними показань на стадії досудового розслідування.
Також суд звертає увагу, що пред`явлене обвинувачення стосується вчинення інкримінованих злочинів у змові. Відтак в ході судового розгляду прокурор має довести, а захист має право спростовувати наявність такої кваліфікуючої ознаки. Доведення/ спростування змови осіб, як правило, грунтується на оцінці поведінки осіб в ретроспективі, а відтак для суду матиме значення як ті чи інші особи пояснюватимуть суду свої дії та вчинки з метою оцінки сукупності усіх доказів у справі. Відтак ризик впливу на інших обвинувачених теж оцінюється судом як високий.
Отже, вказане в сукупності дає підстави обґрунтовано припускати ймовірність незаконного впливу зі сторони ОСОБА_8 на свідків та інших обвинувачених з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.
Поза увагою суду не залишилось те, що обвинувачений ОСОБА_8 має сталі зв`язки із аграрним сектором, у якому він працює на даний час, за рахунок чого має статус заброньованого від несення військової служби чи то перебуває під заставою, внаслідок внесення застави агропромисловим підприємством. Відтак суд погоджується із прокурором з приводу можливих зв`язків обвинуваченого ОСОБА_8 , набутих ним у період перебування на посаді Міністра аграрної політики та продовольства України, які можуть бути ним використані з метою незаконного впливу на вертикаль органів Держгеокадастру та його службових осіб, у тому числі з метою впливу на показання свідків працівників ГУ ДГК в Сумській області щодо обставин вчинення інкримінованих ОСОБА_8 злочинів.
При цьому суд зазначає, що для встановлення ризику незаконного впливу на свідків не вимагається доведення факту такого впливу, а достатнім є обґрунтоване припущення про його реальну можливість, яке у даному випадку підтверджується проаналізованою вище сукупністю обставин.
Крім того, суд враховує, що ОСОБА_8 внаслідок ознайомлення з матеріалами кримінального провадження володіє персональними даними власників земельних ділянок, сформованих за рахунок земель ДП «ДГ «Іскра» та ДП «ДГ «АФ Надія», а також має засоби зв`язку з ними, вказане створює реальну можливість незаконного впливу на зазначених осіб з метою зміни їхньої процесуальної поведінки або показань.
При цьому суд переконався, що в обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 зазначений чисельний, але вичерпний перелік осіб, які отримали або мали намір отримати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області. Також до суду надійшло клопотання про допит як свідків осіб, земельні ділянки яких арештовані у межах кримінального провадження, які зазначені в обвинувальному акті (т. 4 а.с. 35-36). Також частина вказаних осіб має намір та бажання активно брати участь у судовому провадженні, реалізуючи вказане право через відповідного представника, яким до суду уже надано чисельні клопотання у їх інтересах.
З огляду на вказане, суд погоджується із прокурором про наявність потенційної можливості допиту в якості свідків обвинувачення чи захисту осіб, щодо яких нею заявлено встановлення обмеження на спілкування. Перелік таких осіб є вичерпним та обмежується їх даними, зазначеними в обвинувальному акті, а тому вказаний у клопотанні обов`язок стосується визначеного кола осіб та є застосовним у розумінні п. 4) ч.5 ст. 194 КПК України. Покладення вказаного обов`язку зможе запобігти впливу на вказаних осіб, з метою схиляння останніх до надання неправдивих показань, у разі їх виклику для допиту в якості свідків тощо.
Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд доходить висновку, що ризик незаконного впливу ОСОБА_8 на свідків та інших учасників кримінального провадження є не абстрактним, а є реальним та обґрунтованим.
Ризик перешкоджати кримінальному проваженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України).
Як убачається з матеріалів провадження, ухвалами слідчого судді ВАКС від 04 жовтня 2023 року було надано дозвіл на проведення обшуків у низці житлових та офісних приміщень, які за версією обвинувачення безпосередньо пов`язані із ОСОБА_12 та його довіреними особами, зокрема ОСОБА_8 , із визначенням строку дії таких ухвал до 04 листопада 2023 року. Разом із тим у ході досудового розслідування стороною обвинувачення отримано відомості, які об`єктивно свідчать про можливий витік інформації щодо запланованих слідчих дій.
Зокрема, із наявних документів (т. 3 а.с.48-58), вбачається, що після винесення ухвали від 04.10.2023 про проведення обшуку у приміщенні, де здійснювали діяльність ОСОБА_25 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та інші особи, встановлено витік інформації, що стосується такого обшуку; мало місце призупинення діяльності офісу однієї з осіб, пов`язаних із ОСОБА_8 , до закінчення строку дії ухвали про обшук, зміну паролів в систему, також на заміну мобільних терміналів і переінсталяцію месенджерів іншими особами, щодо яких також було надано дозвіл на проведення обшуків; 23.12.2021 невстановлені особи, використовуючи облікові дані судді Шевченківського районного суду м. Києва, здійснили несанкціонований доступ до матеріалів кримінального провадження, у тому числі шляхом контекстного пошуку за номером провадження, та перегляду значної кількості судових рішень; за фактами такого витоку інформації заведено кримінальне провадження № 52023000000000620 від 18.12.2023.
Такі дії з високим ступенем ймовірності свідчать про наявність осіб, які були обізнані із намірами органу досудового розслідування у кримінальному провадженні № 52019000000000585 та використання очевидно незаконних способів доступу до відомостей, які становили таємницю досудового розслідування. Припинення діяльності осіб, щодо яких сторона обвинувачення встановила зв`язок із обвинуваченим ОСОБА_8 в офісі, у якому було заплановано відшукання доказів, які цікавили слідство, зміна паролів, переустановка месенжерів тощо, очевидно свідчать про доведення даних, отриманих із реєстру судових рішень до відповідних осіб, які на строк дії ухвали вжили заходів для того, щоб обшук не був результативним.
З урахуванням наведеного, суд доходить висновку про обґрунтованість тверджень сторони обвинувачення щодо наявності, зокрема у ОСОБА_8 відповідних зв`язків, у тому числі в правоохоронних органах. За таких обставин існують достатні підстави вважати, що, зокрема, ОСОБА_8 може використати зазначені зв`язки з метою перешкоджання кримінальному провадженню.
Таким чином, наведені обставини у своїй сукупності переконливо свідчать про те, що перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином мало місце на стадії досудового розслідування. Наразі, захист у своїй промові зосередився на спростуванні та іншій оцінці вказаних доводів обвинувачення, не наводячи суду аргументів того, які обставини змінились з часу встановлення вказаного ризику і до даного часу, чи існує ймовірність і надалі будь-яким чином перешкоджати провадженню в суді тощо. Відтак суд приходить до переконання, що встановлений ризик хоч і зменшився, але продовжує існувати на мінімальному рівні.
З огляду на викладене, Суд вбачає необхідність у продовженні строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_8 у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 52019000000000585 від 15 липня 2019 року, а саме: прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з приводу обставин викладених в обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 52019000000000585 від 15 липня 2019 року зі іншими обвинуваченими: ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , свідками: ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , а також особами, які вказані в обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 , які отримали або мали намір отримати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Оцінюючи співмірність обов`язків, про продовження строку дії яких прокурор заявив клопотання, з встановленими судом ризиками: переховування від суду, впливу на свідків та інших обвинувачених в цьому кримінальному провадженні, перешкоджанню кримінального провадження іншим чином, Суд дійшов висновку, що покладення на обвинуваченого ОСОБА_8 наведених вище обов`язків становитиме мінімальне втручання у його права, а тому є співмірним меті застосування запобіжних заходів та здатне запобігти вказаним ризикам у цьому кримінальному провадженні.
Оцінка доводів сторони захисту під час розгляду клопотання.
Відсутність у виступі прокурора безпосереднього посилання на конкретні матеріали не свідчить про їх відсутність чи непред`явлення суду. Прокурор не зобов`язаний щоразу детально відтворювати зміст усіх доказів, якщо вони вже долучені до матеріалів клопотання або кримінального провадження, належним чином відкриті стороні захисту чи були предметом дослідження під час попереднього розгляду питання про продовження строку дії обов`язків. Сам факт того, що ризики залишаються аналогічними тим, які зазначалися раніше, не свідчить про їх відсутність. Наявність чи відсутність ризиків, їх інтенсивність встановлює суд на підставі доводів сторін. Проте, якщо обставини, які зумовлюють ризики (наприклад, можливість переховування, впливу на свідків, знищення доказів тощо), не зазнали істотних змін, сторона обвинувачення має право і надалі на них посилатися. У контексті даної конкретної справи є очевидним, що її розгляд буде тривалим з огляду на велику кількість учасників та обсяг матеріалів, а відтак у разі подачі учасниками клопотань, які стосуватимуться запобіжних заходів, суд щоразу буде оцінювати одні і ті самі ж аргументи. Наразі суд знаходиться на стадії підготовчого провадження та оцінює виключно наявні у нього докуменнти та озвучені доводи сторін. Виключно рух кримінального провадження та його динаміка дасть суду реальну можливість оцінювати доводи сторін у динаміці та в процесі пізнання обставин, які мають значення для досудового розслідування. Тривалість кримінального провадження сама по собі не нівелює встановлені ризики. Закон не пов`язує наявність ризиків виключно з початковою стадією досудового розслідування. Якщо поведінка підозрюваного, а в подальшому обвинуваченого, характер обвинувачення, обсяг доказів або інші обставини свідчать про збереження ризиків, вони можуть існувати протягом усього часу розгляду справи. На переконання суду, сторона захисту не надала переконливих доказів того, що ризики зникли або суттєво зменшилися. Саме лише твердження про їх "повторюваність" не є достатнім для спростування позиції обвинувачення без аналізу фактичних обставин.
Суд критично оцінює доводи сторони захисту щодо відсутності ризику переховування обвинуваченого від суду. Посилання захисту на те, що ОСОБА_8 на момент повідомлення про підозру перебував у службовому відрядженні за межами України, був обізнаний про намір вручення йому підозри та, попри це, повернувся до України й добровільно з`явився до органу досудового розслідування, саме по собі не може свідчити про відсутність такого ризику на теперішній час. Суд враховує, що наведені обставини характеризують процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 на певному етапі кримінального провадження, однак вони не виключають можливості зміни такої поведінки в подальшому, зокрема на стадії судового розгляду. При цьому суд бере до уваги, що оцінка наявності ризиків, передбачених кримінальним процесуальним законом, здійснюється не лише з огляду на попередню поведінку особи, а з урахуванням сукупності всіх обставин кримінального провадження. Зокрема, суд враховує характер та тяжкість інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а також можливість призначення покарання у разі визнання його винуватим, що об`єктивно може впливати на його подальшу процесуальну поведінку. Перспектива притягнення до кримінальної відповідальності та можливі правові наслідки у вигляді суворого покарання можуть створювати спонукальні мотиви для уникнення участі у судовому розгляді.
Доводи сторони захисту щодо відсутності ризику впливу обвинуваченого ОСОБА_8 на свідків також є безпідставними. Посилання захисника на те, що на даний час ОСОБА_8 не обіймає посади в Міністерстві сільського господарства та не має формальних службових повноважень, саме по собі не свідчить про відсутність можливості здійснення впливу на свідків чи інших учасників кримінального провадження. Суд бере до уваги, що перебування обвинуваченого ОСОБА_8 у минулому на відповідній посаді могло сприяти формуванню широкого кола професійних та особистих контактів, зокрема серед осіб, які можуть бути свідками у даному кримінальному провадженні або пов`язані з його обставинами. Втрата формального службового статусу не виключає можливості використання таких раніше набутих зв`язків з метою впливу на поведінку інших осіб, у тому числі шляхом переконання, схиляння до надання певних показань або утримання від їх надання. Крім того, ризик впливу на свідків оцінюється судом не лише з огляду на наявність чи відсутність у особи відповідної посади, а й з урахуванням характеру інкримінованого кримінального правопорушення, ролі обвинуваченого у подіях, що розслідуються, а також його попередніх службових та професійних зв`язків.
Щодо доводів сторони захисту про те, що протягом усього періоду досудового розслідування не було зафіксовано жодного факту впливу обвинуваченого ОСОБА_8 на свідків чи інших осіб, то вони також не заслуговують на увагу. Так, відсутність встановлених фактів такого впливу сама по собі не свідчить про відсутність відповідного ризику. Суд враховує, що відповідно до положень кримінального процесуального законодавства під час вирішення питання щодо наявності ризиків оцінюється не лише вже вчинена поведінка особи, але й імовірність вчинення нею певних дій у майбутньому. Тобто для встановлення ризику впливу на свідків не є обов`язковим підтвердження факту того, що такий вплив уже мав місце. Крім того, ризик незаконного впливу на свідків існує доти, доки такі особи не допитані судом у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом, та їх показання безпосередньо не досліджені судом під час судового розгляду. До цього моменту зберігається можливість впливу на їхню процесуальну поведінку або зміст показань. 
Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 на те, що в його житті відбулися зміни, тоді як позиція прокурора залишається незмінною, саме по собі не свідчить про необґрунтованість клопотання сторони обвинувачення, такі твердження суд вважає нікчемними.
Незмінність позиції суду обумовлена не формальним підходом, а відсутністю змін у тих обставинах, які мають значення для оцінки ризиків. Обгрунтування суду, викладені вище, засновані не на особистих чи побутових аспектах життя обвинуваченого, а на сукупності процесуально значущих факторів, а саме характері обвинувачення, тяжкості можливого покарання, наявності відповідних доказів, а також встановленні ризиків, передбачених законом. Таким чином, навіть якщо у приватному житті ОСОБА_8 відбулися певні зміни, це не означає автоматичної трансформації або зникнення процесуальних ризиків. Відповідно, відсутність змін у позиції прокурора є логічною та обґрунтованою, оскільки вона відображає сталість саме юридично значущих обставин, а не ігнорування особистих змін обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 182, 194, 314, 315, 331, 372, 376 КПК України, Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 52019000000000585 від 15 липня 2019 року - задовольнити.
Продовжити на два місяці, тобто до 13 травня 2026 року включно, строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
- прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду;
- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування з приводу обставин викладених в обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 52019000000000585 від 15 липня 2019 року зі іншими обвинуваченими: ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , свідками: ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , а також особами, які вказані в обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 , які отримали або мали намір отримати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Попередити обвинуваченого ОСОБА_8 що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі, визначеному КПК України.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 .
Надати обвинуваченому ОСОБА_8 копію ухвали негайно після її проголошення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуюча суддя ОСОБА_1 

Судді: ОСОБА_3 

ОСОБА_2