Харківський окружний адміністративний суд  61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків 
14 квітня 2026 р. справа № 520/3624/24 

Харківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Григорова Д.В., 
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ), третя особа - Госпітальна ВЛК військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) про визнання дій протиправними та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_6 щодо відмови у поновленні виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 ;
- скасувати Наказ Військової частини НОМЕР_6 від 16.08.2023 року № 229 в частині, що стосується ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_6 поновити ОСОБА_1 з 01.08.2023 нарахування та виплату грошового забезпечення, виплативши ОСОБА_1 безпідставно невиплачені суми одним платежем.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що внаслідок отримання 18.01.2023р. тяжкого поранення позивач перебував на тривалому стаціонарному лікуванні, натомість відповідачем протиправно наказом від 16.08.2023 р. № 229 призупинено виплату грошового забезпечення після спливу встановленого п. 9 розділу І Наказу МОУ від 07.06.2018 року № 260 чотиримісячного терміну перебування на лікуванні при відсутності висновку ВЛК про необхідність у продовженні лікування.
Ухвалою суду від 26.11.2025р. прийнято справу до розгляду у складі судді Григорова Д.В. Ухвалою суду від 15.12.2025р. замінено відповідача - Військову частину НОМЕР_6 на Військову частину НОМЕР_2 .
Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, у якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства, просив в задоволенні позовних вимог відмовити.
Третя особа, повідомлена про можливість надати пояснення щодо позовних вимог, вказаних пояснень не надала.
З урахуванням викладеного суд вважає можливим розгляд та вирішення справи на підставі наявних у ній доказів, які є достатніми та належними.
Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_6 . У періоди з 11.12.2022р. по 10.01.2023р. та з 16.01.2023р. по 18.01.2023р. брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, що підтверджується довідкою відповідача №46 від 24.02.2023р.
У ході ведення бойових дій з військовими формуваннями російської федерації поблизу населеного пункту Соледар (Донецька область), під час проведення мінометного та артилерійського обстрілу, отримав 18.01.2023р. осколкове поранення лівого плеча, обох стегон, лівої стопи, що первинно зафіксовано при наданні первинної невідкладної медичної допомоги, про що свідчить копія первинної медичної картки від 18.01.2023р. та копія довідки військової частини НОМЕР_6 №47 від 24.02.2023р. про обставини поранення.
За наявною інформацією, яка перебуває у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону, встановлено, що ОСОБА_1 перебував на обстеженні і лікуванні у:
- військовій частині НОМЕР_7 з 18.01.2023 по 18.01.2023;
- КНП «МКЛ№4» ДМР з 19.01.2023 по 25.01.2023;
- військовій частині НОМЕР_4 з 25.01.2023 по 30.01.2023;
- ДУ«ІПХС ім.проф. М.І. Ситенка НАМН України» м. Харків з 30.01.2023 по 03.05.2023;
- ДУ«ІНПН НАМН України» м. Харків з 03.05.2023 по 20.06.2023;
- військовій частині НОМЕР_4 з 20.06.2023 по 27.06.2023;
- КП«ПОКЛ ім. М.В. Скліфосовського ПОР» м. Полтава з 27.06.2023 по 24.07.2023;
- військовій частині НОМЕР_8 з 24.07.2023 по 31.07.2023;
- ДУ«ІНПН НАМН України» м. Харків з 31.07.2023 по 18.08.2023;
- КП«ПОКЛ ім. М.В. Скліфосовського ПОР» м. Полтава з 18.08.2023 по 01.09.2023;
- військовій частині НОМЕР_4 з 01.09.2023 по 03.10.2023;
- військовій частині НОМЕР_4 з 26.10.2023 по 10.11.2023.
У періоди обстеження і лікування наслідків поранення командиром військової частини НОМЕР_6 було видано низку направлень до військово-лікарських закладів:
- до ВМКЦ Північного регіону на консультацію та госпіталізацію від 01.05.2023 №1439;
- на проходження лікування та огляду військово-лікарською комісією для встановлення придатності військовослужбовця до подальшого проходження служби в ЗС України до ВМКЦ Північного регіону від 20.06.2023 №2042;
- від 19.07.2023 №2529 до військової частини НОМЕР_8 на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою встановлення придатності військовослужбовця до подальшого проходження служби в ЗС України;
- на консультацію та госпіталізацію до ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.12.2023 №1674/7/180.
Під час перебування позивача на лікуванні у військовій частині НОМЕР_8 , згідно з направленням відповідача від 19.07.2023 №2529 на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою встановлення придатності військовослужбовця до подальшого проходження служби в Збройних силах України, 30.07.2023, ОСОБА_1 відмовився від подальшого лікування в умовах травматологічного відділення військової частини НОМЕР_8 та проходження огляду ВЛК у зв`язку з необхідністю в оперативному лікуванні в нейрохірургічному відділенні ДУ«ІНПН НАМН України», що підтверджується копіями повідомлення від командира військової частини НОМЕР_8 (вих. від 31.07.2023 №1170/3021, вх. від 05.08.2023 № 673) та виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №2303 від 31.07.2023.
Наказом командира військової частини НОМЕР_6 (по стройовій частині) від 16.08.2023 №229 з 01.08.2023 молодшому сержанту ОСОБА_1 призупинено виплату грошового забезпечення.
Листом за вих.№1674/1/3319 від 20.09.2023 військова частина НОМЕР_6 повідомила позивача, що для поновлення виплат грошового забезпечення необхідно надати довідку військово-лікарської комісії з підтвердженням необхідності в подальшому лікуванні.
До військової частини НОМЕР_6 29.11.2023 надійшов рапорт ОСОБА_1 (вх.№7138 від 29.11.2023) про виплату грошового забезпечення з 18.01.2023, до якого додав свідоцтво про хворобу №1845 ВЛК за результатами проведеного 02.10.2023 огляду позивача з висновком про непридатність до військової служби з переоглядом через 9 місяців.
Листом від 13.12.2023 за вих.№1674/1/4051 військовою частиною НОМЕР_6 було надано відповідь позивачу, згідно з якою поновлення виплати грошового забезпечення буде здійснено по надходженню з лікарняного закладу або військово-лікарської комісії довідки ВЛК про необхідність подальшого лікування.
Не погоджуючись з наведеним, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до положень абзацу 1 пункту 11 статті 101 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцю на підставі висновку ВЛК надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не може перевищувати чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).
Після закінчення встановленого абзацом першим цього пункту строку безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про придатність його до військової служби (абзацу 2 пункту 11 статті 101 Закону №2011-ХІІ).
Пункт 6.14. глави 6 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Положення №402, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає, що загальний термін безперервного перебування військовослужбовців на лікуванні у військових (цивільних) лікувальних закладах, включаючи і відпустку за станом здоров`я, у мирний час не повинен перевищувати 4 місяці, а для хворих на туберкульоз - 12 місяців. Після закінчення визначеного терміну перебування на безперервному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я військовослужбовці підлягають медичному огляду для визначення ступеня придатності до військової служби. У разі визнання їх ВЛК непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку або непридатними до військової служби у мирний час, обмежено придатними у воєнний час вони можуть бути подані до звільнення з військової служби до виписки із військового (цивільного) лікувального закладу.
За приписами абзацу 2 пункту 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).
Абзац 2 пункту 9 розділу І Порядку №260 визначає, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства (абзац 3 пункту 9 розділу І Порядку № 260).
Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Отже, положення статті 101 Закону №2011-ХІІ установлюють, що підставою надання відпустки для лікування у зв`язку з хворобою або відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) ) із збереженням грошового та матеріального забезпечення є наявність висновку ВЛК. Водночас зазначена норма не встановлює особливих вимог щодо умов виплати грошового забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування військовослужбовця на лікуванні в медичних закладах. Такі умови визначені Порядком № 260, зокрема абзацом 3 пункту 9 розділу І цього Порядку №260.
Суд наголошує, що в абзаці 3 пункту 9 розділу І Порядку №260 подане в дужках словосполучення «військово-лікарської комісії» є вказівкою на альтернативного суб`єкта, уповноваженого на складання відповідного висновку, та не повинно тлумачитися як уточнення, що такий висновок має бути виданий саме ВЛК.
Це зумовлено тим, що хоча поняття «лікарняний заклад» і не має самостійного законодавчого визначення, підпункт 1.1 пункту 1 Переліку закладів охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 №385, визначає заклади охорони здоров`я, віднесені до лікарняних закладів, до яких військово-лікарська комісія не належить.
Отже, відповідно до законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, виплата грошового забезпечення після чотирьох місяців перебування на лікуванні може бути продовжена за наявності висновку лікарняного закладу або військово-лікарської комісії про потребу в лікуванні та рішення командира військової частини про продовження виплат.
Як встановлено судом, 30.07.2023р. ОСОБА_1 відмовився від подальшого лікування в умовах травматологічного відділення військової частини НОМЕР_8 та проходження огляду ВЛК у зв`язку з необхідністю в оперативному лікуванні в нейрохірургічному відділенні ДУ «ІНПН НАМН України», що підтверджується копіями повідомлення від командира військової частини НОМЕР_8 (вих. від 31.07.2023 №1170/3021, вх. від 05.08.2023 № 673) та виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №2303 від 31.07.2023.
Надалі наказом командира військової частини НОМЕР_6 (по стройовій частині) від 16.08.2023 №229 з 01.08.2023 молодшому сержанту ОСОБА_1 призупинено виплату грошового забезпечення.
Суд зазначає, що надані позивачем до суду копії консультативних висновків від 01.05.2023, 26.07.2023, 31.07.2023, 28.09.2023, 06.12.2023 та 11.12.2023 не є належними висновками лікарняного закладу або ВЛК, що містять висновок про потребу в лікуванні і реабілітації, натомість вони містять рекомендації щодо госпіталізації, тобто носять рекомендаційний характер.
Разом з тим, дослідивши наявну в матеріалах справи копію виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №2303 від 31.07.2023 (т.1 а.с. 39), отримання якого, за твердженням відповідача, стало передумовою для призупинення виплати грошового забезпечення позивачу, судом встановлено, що позивач потребує подальшого лікування в профільному травматологічному відділенні, спостереження невропатолога в динаміці та підтримуючі курси реабілітації в динаміці.
Таким чином, суд доходить висновку, що військовою частиною НОМЕР_6 протиправно припинено позивачу виплати грошового забезпечення.
З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими, а оскаржуваний наказ в частині, що стосується ОСОБА_1 підлягає скасуванню як протиправний.
Зобов`язання відповідача поновити позивачу нарахування та виплату грошового забезпечення, виплативши позивачу безпідставно невиплачені суми одним платежем відповідає меті належного поновлення прав позивача та слугуватиме досягненню того, щоб виниклий між сторонами спір було остаточно вирішено.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Що стосується вимоги про здійснення виплати безпідставно невиплаченої суми одним платежем, суд виходить з того, що вона стосується порядку виконання судового рішення, проте судом за дослідженими доказами не вбачається підстав для встановлення саме такого порядку виконання рішення. Посилань на обов`язковість обраного порядку виконання рішення, що встановлена законодавчо, позовна заява не містить, судом за наслідками розгляду справи вона не вбачається. 
Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову частково.

На підставі викладеного та керуючись статтями 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , третя особа - Госпітальна ВЛК військової частини НОМЕР_4 про визнання дій протиправними та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_6 щодо відмови у поновленні виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 .
Скасувати Наказ Військової частини НОМЕР_6 від 16.08.2023 року № 229 в частині, що стосується ОСОБА_1 .
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 поновити ОСОБА_1 з 01.08.2023р. нарахування та виплату грошового забезпечення, виплативши ОСОБА_1 безпідставно невиплачені суми.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя Д.В. Григоров