Справа № 216/1917/26
провадження 1-кп/216/691/26

ВИРОК
іменем України

16 квітня 2026 року місто Кривий Ріг

Центрально-міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
прокурора –  ОСОБА_3 ,
обвинуваченого – ОСОБА_4 ,
захисника – адвоката ОСОБА_5 
представника потерпілої - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025041230002432 від 18.12.2025, відносно:
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Краматорськ, Донецької області, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, офіційно працевлаштований, раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
17.12.2025 приблизно о 13 годині 00 хвилин водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «Skoda Octavia Tour» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Свято-Миколаївській зі сторони просп. Поштового в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу з метою здійснення маневру лівого повороту в сторону пров. Джерельного.
В цей час, по вул. Свято-Миколаївській зі сторони вул. Української в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу в зустрічній смузі для руху по ходу руху автомобілю «Skoda Octavia Tour» реєстраційний номер НОМЕР_1 прямо рухався автомобіль «ВАЗ 2109» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Водій ОСОБА_4 перед початком виконання ним маневру повороту ліворуч, повинен був діяти відповідно до п.п. 2.3(б) і (д), 10.1 Правил дорожнього руху України. 
Однак водій ОСОБА_4 діючи з кримінальною протиправною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не впевнився в безпечності свого маневру повороту вліво, маючи технічну можливість запобігти зіткненню, вчасно не зменшив швидкість руху та не зупинив керований ним автомобіль «Skoda Octavia Tour» реєстраційний номер НОМЕР_1 та не надав дорогу автомобілю «ВАЗ 2109» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 , чим порушив вимоги п.п. 2.3 (б) і (д), 10.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких: 
- «2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керуванням цим засобом у дорозі.
д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»; 
- «10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.».
В результаті порушення вказаних правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій автомобілю «Skoda Octavia Tour» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 почав виконувати маневр лівого повороту, при цьому допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2109» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 який рухався по вул. Свято-Миколаївській в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, прямо по ходу його руху у зустрічному напрямку. 
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ВАЗ 2109» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_7 був травмований, та 17.01.2026 перебуваючи в умовах КП «Криворізька ЦРЛ» НСР помер внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, які входять до комплексу «Сполучена тупа травма тіла», яка включає: залишки лівобічного субдурального крововиливу – 40 мл, Субарахноїдальні крововиливи по конвекситальним поверхням тім`яної та потиличної області ліворуч. Синець в ділянці правого коліна. Закритий перелом правого надколінника, в місці перелому слабко-виражені темно-червоні крововиливи. Консолідований перелом тіла грудини, без крововиливів. 
Між порушенням водієм ОСОБА_4 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України та настанням наслідків – смерті потерпілого ОСОБА_7 , є прямий причинний зв`язок. 
Умисні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
13 березня 2026 року між прокурором ОСОБА_3 , за письмовою згодою потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , було укладено угоду про визнання винуватості.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами та звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75,76 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав за обставин, викладених в обвинувальному акті, щиро розкаявся у вчиненому та підтвердив добровільність укладення угоди про визнання винуватості, просив її затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання, а також звільнити від його відбування покарання з іспитовим строком. Наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості йому зрозумілі.   Також пояснив, що він цілком розуміє характер пред`явленого йому обвинувачення за ч.2 ст.286 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів. Крім того, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, наслідки їх не виконання, передбачені ст.476 КПК України, згодний з видом покарання, яке до нього буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні даної угоди.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 просив затвердити угоду про визнання винуватості та звільнити його підзахисного від відбування покарання з іспитовим строком.
Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання, а також звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком.
Потерпіла ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, однак в судовому засіданні був присутній представник потепрілої адвокат ОСОБА_6 , яка повідомила, що за станом здоров`я потерпіла не зможе особисто з`явитись в судове засідання та вважала за можливе провести підготовче судове засідання за відсутності потерпілої. Інші учасники судового засідання не заперечували проти проведення підготовчого судового засідання за відсутності потерпілої.   Представник потерпіллої підтвердила факт добровільного відшкодування обвинуваченим потерпілій завданих кримінальним правопорушенням збитків.
Суд, вивчивши надані матеріали, заслухавши думку сторін судового провадження, які не заперечували щодо затвердження угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди з наступних підстав.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, за умови надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
При проведенні судового засідання судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє: права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання та міру покарання зазначеної в угоді; інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки невиконання угоди, відповідно до ст. 476 КПК України.
Суд, також, переконався у добровільності укладення прокурором та обвинуваченим угоди і, що вона не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.
За таких підстав, суд вважає доведеним в судовому засіданні, обставини вчинення злочину ОСОБА_9 по пред`явленому обвинуваченню поза всяким розумним сумнівом.
Відповідно до угоди про визнання винуватості від 13 березня 2026, прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 , дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ч.2 ст.286 КК України, щодо узгодженого покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами із звільненням від відбування покарання з випробуванням, згідно зі ст.75 КК України.
Крім того, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ч.2 ст.473, ст.476 КПК України.
Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд дійшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам ст.472 КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, віднесене до тяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана інтересам потерпілої ОСОБА_8 , якою надано письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості та яка ознайомлена з узгодженою мірою покарання. Також судом враховується, що міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.2 ст.286 КК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України.
При призначенні покарання, визначеного угодою про визнання винуватості від 13 березня 2026 суд, у відповідності до положень ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, судом визнаються щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_4 , по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України.
Крім того, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, особистість обвинуваченого, який раніше не судимий на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває , під час ДТП у стані будь-якого сп`яніння не перебував, одружений, працює начальником колонни автомобільної інфраструктури цеху АТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат», за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, при цьому покласти на останнього обов`язки передбачені п.п.1, 2 ч.1; п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Підстав для застосування ст.69 КК України судом не встановлено.
Потерпілою ОСОБА_8 цивільного позову не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Питання про речові докази слід вирішити на підставі ст.100 КПК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого під час досудового розслідування та судового провадження не обирався.
Керуючись ст.ст.110, 314, 369, 371-374, 475 КК України, суд -
УХВАЛИВ:
Угоду про визнання винуватості, укладену 13 березня 2026 між прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 , за письмовою згодою на укладання угоди про визнання винуватості потерпілої    ОСОБА_8 , та обвинуваченим ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, по кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025041230002432 від 18.12.2025 – затвердити.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 13 березня 2026 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 2 (два) роки.
Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
– періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
– повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
– не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази:
- автомобіль «Skoda Octavia Tour» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який преданий на зберігання ОСОБА_4 , залишити останньому.
- автомобіль «ВАЗ 2109» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який преданий на зберігання ОСОБА_8 , залишити останній.
Матеріали кримінального провадження №12025041230002432 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №216/1917/26, провадження
№1-кп/264/691/26.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення з урахуванням обмежень, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.
Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суддя                ОСОБА_10