КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2026 року справа № 340/2227/25ДСК

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі: 
головуючого – судді Брегея Р.І.,
за участі секретаря судового засідання Шпак О.В.,
представників позивача Іванова О.В.,
і відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кропивницький у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес 2010» (далі – Товариство) до Кропивницької митниці (далі – Митниця) про визнання протиправним і скасування рішення щодо коригування митної вартості товару,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду зі заявою до Митниці про визнання протиправним і скасування рішення стосовно коригування митної вартості товарів від 30 січня 2025 року.
Представник підтримав вимогу заяви.
Пояснив, що позивач застосовував такий метод визначення митної вартості товару як за ціною договору.
Зазначив, що Товариство надало усі документи, які встановлювали складові митної вартості товару.
Стверджував, що документи не містили розбіжностей і ознак підробки.
Звернув увагу, що до митної вартості товару включено витрати на перевезення. 
Митниця заперечила стосовно задоволення позову, подавши відзив на нього (а.с.27-31).
Представниця пояснила, що не надано належних доказів стосовно вартості перевезення товару до митного кордону України, так як між перевізником, з яким укладено договір, і тим, хто фактично перевіз вантаж, не встановлено зв`язку.
Також не надано банківських платіжних документів, які стосуються оцінюваних предметів.
Такі обставини не дали змоги обчислити митну вартість товару за ціною договору.
Митну вартість товару встановлено за резервним методом.
10 квітня 2025 року суд відкрив спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.21-22).
19 листопада 2025 року суд прийняв ухвалу про розгляд справи у тому ж провадженні, однак з викликом сторін (а.с.77).
Суд, вислухавши пояснення сторін і дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені обставини і факти, що стали підставами звернення до суду.

Так, 09 жовтня 2024 року SRL «LIZARIN» (далі – Товариство 2) (продавець) і Товариство (покупець) уклали контракт на придбання хімічної продукції №177 (а.с.7-9).
Умова поставки – FCA (Молдова). 
Положеннями пункту 5.1 Контракту встановлено, що покупець сплачує передплату у розмірі 100% вартості товару.
09 січня 2025 року сторони Контракту уклали специфікацію №8, за якою предмет поставки – лак 065 у кількості 40,74 т за ціною 1142,87 Євро за тону на загальну суму 46560,52 Євро (а.с.9). 
За цією специфікацією склали інвойси №8 і №9, в яких зазначено такі дані: кількість – 20,37 т; вартість однієї тони – 1142,87 Євро; сума – 23280,26 Євро (а.с.11, 13). 
16 січня 2025 року Товариство сплатило кошти Товариству 2 у повному обсязі (46560,52 Євро), що доводиться банківською випискою з рахунку юридичної особи (а.с.12).
Банківська виписка містить посилання на Контракт (не зазначено номерів специфікацій і інвойсів).
Товариство 2 – виробник товару (а.с.47).
28 жовтня 2024 року року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сейв Про Солюшинс» (далі – Товариство 3) і Товариство уклали договір транспортно-експедиторського обслуговування (а.с.50-52).
Згідно довідки Товариства 3 транспортно-експедиторські витрати до митного кордону України щодо перевезення від 27 січня 2025 року склали 21000 грн і 3600 грн (а.с.49).
Згідно відомостей міжнародної товарно-транспортної накладної від 27 січня 2025 року перевезення здійснила фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (а.с.41).
Маса вантажу – 21,738 т.
Транспортно-експедиторські витрати Товариство сплатило Товариству 3 07 лютого 2025 року і включило до митної вартості товару (а.с.44, 119). 
У довідці про транспортні витрати позивач допустив помилку, зазначивши неправильний номер одного з інвойсів (№6) (а.с.44).
Перевозив 21,738 т лаку відповідно до специфікації №8 і інвойсів №8 та №9. 
30 січня 2025 року Товариство подало до Митниці вантажно-митну декларацію (а.с.36).
Митна вартість – вартість лаку і транспортно-експедиторські витрати. 
У декларації зазначено, що умова поставки – FCA (Молдова).
Разом з декларацією подано: Контракт; специфікація; інвойс; декларація країни відправлення; пакувальний лист; договір перевезення з Товариством 3; довідка про транспортні витрати; сертифікат якості; міжнародна товарно-транспортна накладна (а.с.36 (на звороті)).
Брокер ОСОБА_3 визнав, що не подав платіжну банківську інструкцію про сплату вартості товару від 16 січня 2025 року (а.с.186). 
Відповідач встановив відсутність: належних доказів стосовно вартості перевезення товару до митного кордону України, так як між перевізником, з яким укладено договір, і тим, хто фактично перевіз вантаж, не встановлено зв`язку; банківських платіжних документів, які стосуються оцінюваних предметів, оскільки Контрактом передбачено сплату передплати. 
30 січня 2025 року Митниця запропонувала Товариству надати: каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експортними організаціями; банківські платіжні документи, якщо рахунок сплачено; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та місять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами визначених договором (угодою, контрактом); банківські платіжні документи, які стосуються оцінюваних предметів (а.с.38-39). 
Того ж дня декларант сповістив, що всі документи подані разом з митною декларацією (а.с.46).
30 січня 2025 року Митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів (а.с.35).
Підстава – не надано: належних доказів стосовно вартості перевезення товару до митного кордону України, так як між перевізником, з яким укладено договір, і тим, хто фактично перевіз вантаж, не встановлено зв`язку; банківські платіжні документи, які стосуються оцінюваних предметів.
Митна вартість склала 44449,38 Євро (а.с.35).
Митна вартість товару визначена за резервним методом, оскільки врахували митну декларацію про імпорт ідентичного товару (лак 065 виробництва Товариства 2), котрий розмитнювали зі застосуванням такого ж методу (без коригування митної вартості товару) (а.с.40).
Митна вартість 1 кг лаку, який імпортувало Товариство, склала 1,17 Євро (а.с.92).
Митна вартість 1 кг лаку за вантажно-митною декларацією від 05 лютого 2024 року, яку використали під час коригування, становить 2,08 Євро (а.с.92).
В обох випадках доставку товару здійснювали за одними умовами – FCA (Молдова) (а.с.10, 40).
Позов подано до суду 06 квітня 2025 року (а.с.1-7). 

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи. 

Перш за все, Товариство застосувало такий метод визначення митної вартості як за ціною договору. 
Приписами пунктів 5 і 6 частини 10 статті 58 МК України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Товариство включило задекларовані витрати на такі цілі до митної вартості (21000 грн і 3600 грн).
Приписами частини 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо рахунок сплачено, – банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
Подання повного пакету документів для розмитнення товару – обов`язок, а не право декларанта. 
Позивач мав надати документи, які підтверджували, що кошти сплачені особі, з якою укладено договір про транспортно-експедиторське обслуговування і котра сама виконала зобов`язання або залучила іншу особу на відповідній правовій підставі.
Договір про транспортно-експедиторське обслуговування укладено з Товариством 3, а перевезення виконане фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .
Товариство не надало Митниці документів, які б доводили взаємозв`язок між Товариством 3 і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 в питанні перевезення, маючи такий обов`язок відповідно до приписів частини 2 статті 53 МК України.
Ненадання доказів взаємозв`язку Товариства 3 і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 у питанні перевезення породили обґрунтовані сумніви, що Товариство розрахувалось з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , не укладаючи письмовий договір, у більшій сумі, аніж про це повідомило Товариство 3.
Більше того Товариство не надало до митного оформлення банківське платіжне доручення про сплату коштів за товар, яка мала місце до подання вантажно-митної декларації.
Неподання такого документа визнав брокер ОСОБА_3 .
Сплата передплати встановлена Контрактом.
Тому в Митниці виникли небезпідставні сумніви в правильності обчислення митної вартості.
Приписами частини 3 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Небезпідставні (обґрунтовані) сумніви у правильності обчислення митної вартості, які виникли у зв`язку з невиконанням Товариством обов`язку з надання повного пакету документів, надали Митниці право витребувати додаткові документи, у тому числі і ті, яких не надали відповідно до приписів частини 2 статті 53 МК України.
Товариство не надало документів, які підтверджували б, що кошти сплачені особі, з якою укладено договір про транспортно-експедиторське обслуговування і котра сама виконала зобов`язання або залучила іншу особу на відповідній правовій підставі.
Також не надало банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. 
Приписами пункту 2 частини 6 статті 54 МК України встановлено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Ненадання таких документів надало Митниці право коригувати митну вартість відповідно до приписів частини 1 статті 55 МК України.
Цією нормою права встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. 
Приписами частин 2 і 3 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод – за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до приписів частини 1 статті 57 МК України наступним методом після основного є метод за ціною договору щодо ідентичних товарів.
Тобто, щоб застосувати цей метод, треба встановити імпорт ідентичного товару, який розмитнили за ціною договору (за першим методом).
Суд витребував у Державної митної служби України (далі – Служба) інформацію стосовно імпорту ідентичного товару за першим методом в максимально наближений час до 30 січня 2025 року (за 90 днів) (а.с.105-106).
Служба надала таку інформацію (а.с.111-115).
Суд встановив, що такий імпорт мав місце (6 вантажно-митних декларацій) (а.с.124-125).
Підсумовуючи, суд зробив висновок, що відповідач, коригуючи митну вартість, неправомірно застосував резервний метод (останній метод), що безумно вплинуло на суми обов`язкових платежів, які підлягали сплаті.
Коригування митної вартості товару мали здійснити за другим методом. 
Таке порушення доводить протиправність рішення про коригування митної вартості.
Отже, позов належить задовільнити.
Рішення суду може стати підставою для повторного коригування митної вартості товару, що дозволено приписами частини 1 статті 55 МК України. 
Судові витрати складаються зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн і витрат на правничу допомогу – 3000 грн (а.с.18, 70-73) 
14 листопада 2024 року Товариство і адвокат Іванов О.В. уклали договір про надання правничої допомоги (до звернення до суду) (а.с.70).
Загальна сума вартості послуг складається з гонорару у сумі 3000 грн.
04 квітня 2025 року Товариство сплатило кошти (а.с.71). 
Судом встановлено, що адвокат опрацював документи і склав позовну заяву, в якій структуровано зазначив норми права, корті регулюють спірні правовідносини, сутність порушеного права і фактичні обставини справи, брав участь у 5 судових засіданнях та склав заяви (клопотання) з важливих процесуальних питань.
Приписами частини 9 статті 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Митниця заявила про неспівмірність витрат на правову допомогу (а.с.27-31).
Заявлена сума витрат на правничу допомогу прийнятна з урахуванням складності справи, затраченого адвокатом часу на виготовлення процесуальних документів, значення для позивача і кількості судових засідань.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовільнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес 2010».
Визнати протиправним і скасувати рішення Кропивницької митниці від 30 січня 2025 року №UA901000/2025/000007/2 про коригування митної вартості товарів. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницької митниці (код 44005668; вул.Лавандова,27-б м.Кропивницький) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес 2010» (код 45283536; вул.Слободянюка Руслана,209 м.Кропивницький) судові витрати в суму 5422,40 грн. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду Р.І. БРЕГЕЙ