ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" березня 2026 р. Справа №921/341/24(921/380/25)

м. Львів
Західний апеляційний господарський суд у складі:
головуючого – судді МАТУЩАКА О.І.
суддів КРАВЧУК Н.М.
СКРИПЧУК О.С.

за участю секретаря судового засідання – Телинько Я.П. 
представник скаржника – Савон О.Ю. (адвокат);

розглянувши апеляційну скаргу  Акціонерного товариства “Укрнафта” (вх. ЗАГС №01-05/3409/25 від 20.11.2025)

на додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.11.2025 (повне рішення – 17.11.2025, суддя Хома С.О.)

у справі №921/341/24(921/380/25)

за позовом: Акціонерного товариства “Укрнафта”, м. Київ

до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Сток", м. Тернопіль, 

від імені якого виступає ліквідатор Григор`єв Валерій Васильович

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Тренд", м. Київ

про визнання недійсними договорів про надання поворотної фінансової допомоги та стягнення коштів у розмірі 159 720 000,00 грн

в межах справи №921/341/24

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджі Сток", м. Тернопіль

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.
У провадженні Господарського суду Тернопільської області, в межах справи №921/341/24 про банкрутство ТОВ «Енерджі Сток», перебувала справа №921/341/24(921/380/25) за позовом АТ «Укрнафта» до відповідача-1 ТОВ «Енерджі Сток», від імені якого виступає ліквідатор Григор`єв Валерій Васильович, до відповідача-2 ТОВ «Бізнес Тренд» про визнання недійсним договорів про надання поворотної фінансової допомоги, укладених між ТОВ «Енерджі Сток» та ТОВ «Бізнес Тренд»: №2207/1-Ф від 12.07.2022 на суму 9 520 000,00 грн; №ЕС2209/4-Ф від 28.09.2022 на суму 57 000 000,00 грн; № ЕС2210/1-Ф від 24.10.2022 на суму 93 200 000,00 грн; стягнення з ТОВ «Бізнес Тренд» на користь ТОВ «Енерджі Сток» грошові кошти у розмірі 159 720 000,00 грн.
Рішенням суду від 23.10.2025 позов задоволено. Визнано недійсними договори про надання поворотної фінансової допомоги, укладені між ТОВ «Енерджі Сток» та ТОВ «Бізнес Тренд»: №2207/1-Ф від 12.07.2022 на суму 9 520 000,00 грн; №ЕС2209/4-Ф від 28.09.2022 на суму 57 000 000,00 грн; № ЕС2210/1-Ф від 24.10.2022 на суму 93 200 000,00 грн. Стягнуто з ТОВ «Бізнес Тренд» на користь ТОВ «Енерджі Сток» грошові кошти у розмірі 159 720 000,00 грн. Стягнуто на користь АТ «Укрнафта» з ТОВ «Бізнес Тренд» та з ТОВ «Енерджі Сток» по 427 553, 60 грн в повернення сплаченого судового збору.
28.10.2025 до суду від представника АТ «Укрнафта» - адвоката Савона Олексія Юрійовича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій просив суд ухвалити додаткове рішення у справі № 921/341/24(921/380/25), яким стягнути з ТОВ «Бізнес Тренд» на користь АТ «Укрнафта» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 132 340, 00 грн.
Додатковим рішенням від 07.11.2025 суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви представника позивача адвоката Савона О.Ю. про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ТОВ «Бізнес Тренд» на користь АТ «Укрнафта» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 132 340,00 грн.
Відмовляючи у задоволенні поданої заяви, суд першої інстанції виходив з того, що до закінчення судових дебатів представник позивача не зробив заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, не вказав розміру судових витрат, які позивач сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, і не зробив заяви, що такі докази будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення, як того вимагають приписи ст. 129, ст. 221 Господарського процесуального кодексу України.
Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.
Не погоджуючись із прийнятим додатковим рішенням, АТ "Укрнафта" через підсистему «Електронний суд» подало апеляційну скаргу на вказане додаткове рішення суду, в якій просило його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про стягнення з ТОВ «Бізнес Тренд» на користь АТ «Укрнафта» 132 340,00 грн витрат на правничу допомогу. 
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт покликається на те, що оскаржуване додаткове рішення суду від 07.11.2025 ухвалене з порушенням норм процесуального права та без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи. На думку апелянта, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 132 340,00 грн, посилаючись на те, що позивачем не було подано до закінчення судових дебатів заяви про неможливість подати докази таких витрат до закінчення судових дебатів. 
Апелянт зазначає, що такий висновок суду є проявом надмірного формалізму та не відповідає положенням ст.126 та 129 ГПК України, відповідно до яких витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. При цьому, розмір таких витрат встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, які можуть бути подані як до закінчення судових дебатів, так і протягом п`яти днів після ухвалення рішення за умови заявлення стороною відповідної заяви. 
На переконання апелянта, така заява була зроблена позивачем у позовній заяві, в якій зазначено про намір стягнути витрати на професійну правничу допомогу та про те, що детальний опис робіт і розмір витрат буде подано пізніше. Апелянт вважає, що зазначене повідомлення необхідно розцінювати як заяву про подання доказів судових витрат у подальшому, оскільки процесуальний закон не встановлює спеціальної форми чи змісту такої заяви. 
Крім того, апелянт зазначає, що всі докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу (зокрема, договір про надання правничої допомоги, додаткову угоду, акти наданих послуг, рахунки та банківські виписки) були подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі, що, на його думку, свідчить про дотримання вимог ч. 8 ст.129 ГПК України. 
Також апелянт посилається на правові висновки Верховного Суду, відповідно до яких зазначення стороною у позовній заяві про намір стягнути витрати на професійну правничу допомогу та покладення судових витрат на іншу сторону може вважатися належним заявленням вимоги про розподіл судових витрат. У зв`язку з цим, апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував відповідні положення позовної заяви. 
Враховуючи зазначене, апелянт просить скасувати додаткове рішення суду від 07.11.2025 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення і стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 132 340,00 грн.
23.01.2026, в порядку ч. 5 ст. 161 ГПК України, представник позивача подав письмові пояснення, у яких детально описав, які саме види професійної правничої допомоги були надані у цій справі та якими саме доказами підтверджується цей факт, обґрунтував обсяг виконаних робіт (наданих послуг) та їх вартість. Надав пояснення, що докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у цій справі не стосуються правничої допомоги, яка надавалась у межах іншого (ідентичного) судового провадження у справі № 921/341/24(921/379/25), а також, що такі витрати у цій справі не накладаються на витрати, понесені у зв`язку із наданням правничої допомоги у іншій справі. 
Відзивів на апеляційну скаргу, а також інших клопотань та заяв, в порядку ст. 207 ГПК України, учасниками справи подано не було.
Присутній в судовому засідання представник апелянта підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі, та просив її задовольнити. 
Представники інших учасників справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Беручи до уваги положення зазначене, а також те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників учасників справи, які не з`явилися.
Фактичні обставини справи та оцінка суду.
Положеннями ст. 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).
Статтями 123, 124 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи 
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ст. 126 ГПК України).
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч. 1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.
Таким чином, право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень ст. 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у від 19.07.2021 у справі № 910/16803/19.
При цьому, Верховний Суд у постановах від 14.12.2021 у справі № 922/676/21, від 08.04.2021 у справі № 905/716/20, від 31.03.2021 у справі № 916/2087/18, від 10.12.2020 у справі № 922/3812/19 зазначив, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.
Відмовляючи у задоволенні заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу позивача у цій справі, суд першої інстанції покликався на те, що представник позивача не подав до закінчення судових дебатів заяву про неможливість подання доказів розміру судових витрат з поважних причин, як цього вимагають ст. 129 та ст. 221 ГПК України.
Вказані висновки суду першої інстанції є безпідставними та свідчать про прояв надмірного формалізму, оскільки позивач ще у позовній заяві (п. 151) повідомив суд про понесення витрат на професійну правничу допомогу та намір їх стягнення, а також вказав, що детальний опис робіт (наданих послуг) та розмір понесених витрат буде наданий позивачем пізніше.
Протягом п`яти днів після ухвалення рішення у даній справі, а саме 27.10.2025 через підсистему «Електронний суд» представник позивача АТ «Укрнафта» - адвокат Савон О.Ю. подав заявку про ухвалення додаткового рішення, в якій також заявив клопотання про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження розміру професійної правничої допомоги.
Колегія суддів звертає увагу, що процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів. Аналогічний висновок містить і постанова Верховного Суду від 31.05.2022 у cправі № 917/304/21.
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що представник позивача дотримався вимог ГПК України щодо інформування суду про понесення ним витрат на правничу допомогу у цій справі та протягом п`яти днів після ухвалення рішення надав суду відповідні докази понесення таких витрат. 
Так, до заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу представник позивача долучив докази понесених таких витрат, а саме копії:
- договору про надання правової допомоги № 20/2250-ІН від 11.10.2023;
- додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги № 20/2250-ІН від 11.10.2023;
- листа АТ «Укрнафта» від 15.08.2024 № 01/01/07-602/1 про надання професійної правничої допомоги;
- звіту про надані послуги за період з 01.03.2025 по 31.03.2025;
- звіту про надані послуги за період з 01.05.2025 по 31.05.2025;
- звіту про надані послуги за період з 01.06.2025 по 30.06.2025;
- звіту про надані послуги за період з 01.07.2025 по 31.07.2025;
- звіту про надані послуги за період з 01.08.2025 по 29.08.2025;
- акту приймання - передачі адвокатських послуг № 56 від 31.03.2025;
- акту приймання - передачі адвокатських послуг № 96 від 30.05.2025;
- акту приймання - передачі адвокатських послуг № 124 від 30.06.2025;
- акту приймання - передачі адвокатських послуг № 148 від 31.07.2025;
- акту приймання - передачі адвокатських послуг № 162 від 29.08.2025;
- рахунку на оплату № 58 від 31.03.2025;
- рахунку на оплату № 139 від 30.06.2025;
- рахунку на оплату № 178 від 31.07.2025;
- рахунку на оплату № 199 від 29.08.2025;
- виписки про рух коштів за 29.04.2025;
- виписки про рух коштів за 11.07.2025;
- виписки про рух коштів за 28.08.2025;
- виписки про рух коштів за 30.09.2025;
- виписки про рух коштів за 02.10.2025.
Відповідно ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (надалі - Закон), згідно зі ст. 26 якого адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Так, позивач на підтвердження своїх витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 132 340, 00 грн надав копії договору про надання правової допомоги № 20/2250-ІН від 11.10.2023; додаткової угоди №1 від 29.03.2024 до договору та листа ПАТ «Укрнафта» від 15.08.2024 № 01/01/07-602/1 про надання професійної правничої допомоги.
Відповідно до п. 1.1. договору, Адвокатське об`єднання «Адер Хабер» (виконавець) буде надавати замовнику правову допомогу у вигляді проведення претензійно-позовної роботи щодо стягнення дебіторської заборгованості, штрафних санкцій, інфляційних втрат та можливих збитків за результатами господарської діяльності замовника за укладеними договорами комісії та договорами поставки нафтопродуктів з розстроченням платежів з ПАТ "НПК-Галичина", мировими угодами, що укладені за результатами проведених біржових аукціонів з продажу нафти, забезпечення отоварення та/або відшкодування вартості заблокованих паливних скретч-карток "АВIАС", придбаних у ПАТ "НПК-Галичина" за 32-ма договорами купівлі-продажу та отриманих у власність від ряду третіх осіб на підставі звернення стягнення на заставне майно, а також визначення єдиної правової позиції та проведення претензійно-правової роботи щодо виплати акціонерам частини чистого прибутку, що спрямовується на виплату дивідендів за 2020 рік, надалі - "Правова допомога".
За пунктом 1.2. договору, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 29.03.2024, виконавець в рамках справ, визначених п. 1.1. договору, але не виключно:
- надає правову допомогу на всіх стадіях досудового та судового провадження, або поза межами його, має право представляти інтереси замовника в суді з усіма правами, наданими стороні, третій особі;
- має право складати та подавати позови, скарги тощо з правом підпису позовів, докази, ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них копії, витяги, одержувати копії судових рішень, брати участь у судових засіданнях, брати участь у дослідженні доказів, ставити питання іншим учасникам справи, свідкам, експертам, спеціалістам, подавати заяви та клопотання, а також пояснення до суду, з правом підпису таких заяв, клопотань та пояснень, наводити свої доводи та міркування з питань, що виникають під час розгляду судової справи, заперечувати проти заяв, клопотань, пояснень, доводів і міркувань інших осіб, ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити із них копії, подавати письмові зауваження, оскаржувати судові рішення з правом підпису апеляційних та касаційних скарг, засвідчувати копії документів, користуватися іншими правами, у тому числі правами, передбаченими у Господарським процесуальним кодексом України, Цивільним процесуальним кодексом України та Кодексом адміністративного судочинства України;
- має право подавати виконавчі документи на виконання, вести справи в органах державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в усіх його структурних та територіальних підрозділах (управліннях, відділах) чи приватних виконавців, в тому числі у комісіях, з усіма правами учасника виконавчого провадження, в тому числі знайомитись з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у будь-яких виконавчих діях, висловлювати свої доводи, міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження, заявляти відводи, оскаржувати дії (бездіяльність) державного виконавця або приватного виконавця з питань виконавчого провадження у відповідності до Закону України "Про виконавче провадження" та підзаконних нормативно-правових актів, що регулюють правовідносини, пов`язані з виконанням судових рішень на усій території України;
- має право підписувати та заявляти вимоги як кредитора або боржника до будь-яких юридичних осіб, що припиняються (в тому числі ліквідуються), брати участь у зборах кредиторів та комітетах кредиторів, з правом вирішального голосу у процедурі розпорядження майном, санації, ліквідації, реструктуризації або погашення боргів тощо, робити від імені клієнта заяви, подавати заперечення та клопотання, в тому числі щодо кандидатури арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та інших посадових осіб, користуватись іншими правами, наданими юридичній особі згідно з положеннями Кодексу України з процедур банкрутства, представляти інтереси клієнта у відносинах з ліквідатором, ліквідаційною комісією або іншими особами на яких покладено функції з припинення (в тому числі ліквідації) юридичної особи, а також в усіх державних, приватних, колективних, комунальних підприємствах, будь-яких інших підприємствах, установах, організаціях України; в органах державної влади та місцевого самоврядування, в органах державної статистики, пов`язаних з представництвом та захистом інтересів Клієнта на усій території України;
- має право підписувати та подавати до відповідних органів скарги, заяви та клопотання, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, заяви про залучення до провадження як потерпілого, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, скарги на постанови слідчого (прокурора) про закриття кримінального провадження, знайомитись з матеріалами досудового розслідування, підписувати та подавати клопотання, цивільний позов, бути представником клієнта як потерпілого цивільного позивача, особи, у володінні якої знаходяться документи, користуватись усіма правами потерпілого та цивільного позивача, звертатись до слідчого судді, суду із клопотаннями про арешт майна, підписувати та подавати запити від імені клієнта, одержувати оригінали та копії процесуальних документів, брати участь у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, завіряти копії документів, представляти інтереси клієнта в усіх судах, з правом прийняття участі в судовому провадженні, подання апеляційних та касаційних скарг на рішення, постанови та ухвали суду згідно з положеннями Кримінального процесуального кодексу України на усій території України;
- має право представляти замовника у відносинах з будь-якими органами державної влади України, органами місцевого самоврядування України, підприємствами, установами, організаціями, незалежно від форми власності;
- має право отримувати і подавати від імені замовника будь-які документи, що стосуються захисту його прав та інтересів, подавати адвокатські запити;
- надає письмові та усні консультації, здійснює аналітичну роботу, збирає доказову базу.
Згідно із п. 1.3. договору, правова допомога надається за винагороду.
Відповідно до п. 3.1. договору, вартість правової допомоги виконавця розраховується шляхом помноження кількості витрачених годин на надання правової допомоги у звітному місяці та вартості однієї години роботи адвоката, що становить 10 180, 00 грн, у тому числі 20 % ПДВ 1 696, 67 грн.
Виконавець після надання правової допомоги надсилає замовнику акт приймання-передачі у двох примірниках. Замовник підписує, датує і повертає виконавцю один примірник такого акту приймання-передачі або надсилає виконавцю мотивовану відмову від його підписання протягом 10 (десяти) робочих днів після одержання акту приймання-передачі. У разі, якщо виконавець після закінчення зазначених 10 (десяти) днів не одержить від замовника підписаний акт приймання-передачі або мотивовану відмову від його підписання, сторони визнають, що акт приймання-передачі вважається підписаним, а правова допомога наданою виконавцем і прийнятою замовником в обсязі і на умовах, зазначених у такому акті приймання-передачі (п. 3.3. договору).
Договір набуває чинності з дати підписання обома сторонами і діє до прийняття остаточного рішення суду по справах, що є предметом договору (п. 6.1. договору).
Проаналізувавши надані позивачем акти приймання - передачі адвокатських послуг та звіти про надані послуги, судом встановлено, що за період з 01.03.2025 по 29.08.2025 загальний розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу становить 132 340,00 грн.
Вказані кошти були сплачені ПАТ «Укрнафта» на рахунок АО «Адер Хабер», що підтверджується актами приймання - передачі адвокатських послуг та виписками про рух коштів.
Судом встановлено, що за період з 01.03.2025 по 29.08.2025 адвокатом АО «Адер Хабер» - Савоном О.Ю. було надано такі види правничої допомоги:
- дослідження та аналіз первинних документів від ліквідатора (фінансовий звіт, інвентаризаційний акт, тощо) у справі №921/341/24 про банкрутство ТОВ «Енерджі Сток» – 2 год на суму 20 360, 00 грн;
- дослідження та аналіз первинної документації ТОВ «Інсігнія Резорт» та ТОВ «Бізнес Тренд» - 2 год на суму 20 360, 00 грн;
- систематизація додаткових документів, отриманих від ліквідатора, формування додатків до позовних заяв у справах про визнання недійсними правочинів у межах справи про банкрутство ТОВ «Енерджі Сток» - 1 год на суму 10 180, 00 грн;
- підготовка розділу І та розділу ІІ позовної заяви до ТОВ «Бізнес Тренд» про визнання недійсними правочинів та стягнення 66 520 000, 00 грн – 2,5 год на суму 25 450, 00 грн;
- підготовка розділу ІІІ та розділу ІV позовної заяви до ТОВ «Бізнес Тренд» про визнання недійсними правочинів та стягнення 66 520 000, 00 грн; підготовка та систематизація додатків – 3 год на суму 30 540, 00 грн;
- доопрацювання позовної заяви до ТОВ «Бізнес Тренд» про визнання недійсними правочинів та стягнення 66 520 000, 00 грн з урахуванням нової інформації, отриманої від ліквідатора ТОВ «Енерджі Сток» – 1,5 год на суму 15 270, 00 грн;
- перевірка та направлення через ЕС позовної заяви до ТОВ «Бізнес Тренд» - 1 год на суму 10 180, 00 грн;
- підготовка та участь у судовому засіданні – 0, 5 год на суму 5 090, 00 грн;
- підготовка та направлення заяви про зміну найменування позивача - 0, 25 год на суму 2 545, 00 грн.
Таким чином, витрати на правничу допомогу у цій справі загалом можна згрупувати у декілька груп: правнича допомога до підготовки позовної заяви, підготовка та подання позовної заяви, а також правнича допомога під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції.
До першої групи (правнича допомога, пов`язана з підготовкою до подання позовної заяви) належать послуги з дослідження та аналізу первинних документів, отриманих від ліквідатора у справі про банкрутство ТОВ «Енерджі Сток», а також аналіз первинної документації ТОВ «Інсігнія Резорт» та ТОВ «Бізнес Тренд». Крім того, сюди відноситься систематизація додаткових документів, отриманих від ліквідатора, та формування додатків до позовних заяв у межах справи про банкрутство. За надання вказаної правничої допомоги позивачем заявлено до стягнення 50 900, 00 грн.
Суд апеляційної інстанції вважає заявлені у цій частині витрати обґрунтованими лише частково та такими, що підлягають відшкодуванню у розмірі 21 000,00 грн.
Такого висновку суд дійшов з огляду на те, що зазначені адвокатом роботи пов`язані з дослідженням та аналізом документів у межах справи про банкрутство ТОВ «Енерджі Сток», а також аналізом документації інших суб`єктів господарювання, що загалом стосується підготовчої роботи у справі про банкрутство та підготовки декількох позовів про визнання правочинів недійсними. Водночас з поданого опису виконаних робіт неможливо чітко встановити, яка саме частина наданих послуг безпосередньо пов`язана виключно з підготовкою позовної заяви саме у цій справі.
Суд також враховує, що частина робіт носить загальний аналітичний характер та могла бути використана у межах підготовки інших позовів у процедурі банкрутства, а тому заявлений до відшкодування розмір витрат у сумі 50 900,00 грн не відпвідає критерію розумності та необхідності. 
Друга група витрат на правничу допомогу включає підготовку тексту позовної заяви, зокрема розділів І–IV позову до ТОВ «Бізнес Тренд» про визнання недійсними правочинів та стягнення 66 520 000,00 грн, підготовку та систематизацію додатків до неї, доопрацювання позовної заяви з урахуванням нової інформації, отриманої від ліквідатора, а також перевірку та подання позовної заяви через підсистему «Електронний суд». Загальна сума витрат на правничу допомогу за підготовку та подання позовної заяви згідно наданого звіту становить 81 440, 00 грн, а позивачем заявлено до стягнення 73 805, 00 грн.
Оцінюючи обґрунтованість заявлених витрат, апеляційний господарський суд враховує, що зі звітів про надані послуги вбачається виконання адвокатським об`єднанням для позивача комплексу взаємопов`язаних робіт, єдиною кінцевою метою яких було складання та подання позовної заяви. Зокрема, підготовка тексту позовної заяви, аналіз та дослідження первинної документації щодо укладення договорів про надання поворотної фінансової допомоги, підготовка та систематизація додатків, доопрацювання позовної заяви, а також її перевірка та подання через підсистему «Електронний суд» фактично є складовими частинами одного процесу – підготовки та подання позову до суду.
Разом з тим, поділ таких дій на окремі види робіт у звіті про надані послуги призвів до значного збільшення загальної вартості правничої допомоги, хоча за своєю суттю вони становлять єдиний процесуальний результат – підготовку процесуального документа. Суд також враховує характер та обсяг позовної заяви, складність спору, а також критерії розумності, співмірності та необхідності судових витрат.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлений до відшкодування розмір витрат у сумі 73 805,00 грн є завищеним та не повною мірою відповідає принципу співмірності судових витрат. Відтак суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають відшкодуванню у цій частині, витрати на правничу допомогу у розмірі 23 000,00 грн.
До третьої категорії належать послуги з підготовки та участі адвоката у судовому засіданні, а також підготовка та подання заяви про зміну найменування позивача, що в сумі становить 7 635, 00 грн. 
Звітом про надані послуги підтверджується, що участь адвоката у судовому засіданні становила 0,5 години, при цьому заявлена до відшкодування вартість такої послуги становить 5 090,00 грн, що, на переконання суду, є завищеною з огляду на фактичний час участі представника у засіданні та обсяг виконаних дій.
З урахуванням наведеного, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають відшкодуванню, витрати на правничу допомогу, пов`язані з участю адвоката у судовому засіданні, у розмірі 2 000,00 грн.
Водночас суд не вбачає підстав для відшкодування витрат, пов`язаних із підготовкою та поданням заяви про зміну найменування позивача. Подання такої заяви є процесуальною дією, зумовленою зміною власного найменування позивача, та не пов`язане безпосередньо із захистом його прав та інтересів у цьому спорі. Зазначена дія спрямована виключно на належне відображення актуального найменування сторони у матеріалах справи та не є самостійною правничою послугою, необхідною для вирішення спору по суті.
Крім того, витрати, пов`язані зі зміною найменування юридичної особи, виникли внаслідок внутрішніх організаційних рішень самого позивача та не є наслідком поведінки відповідача чи його участі у судовому процесі. Такі дії не пов`язані з предметом спору у цій справі.
Відтак покладення на відповідача обов`язку відшкодовувати витрати, пов`язані з внутрішніми організаційними процедурами позивача, суперечило б принципу справедливого та пропорційного розподілу судових витрат, у зв`язку з чим у цій частині заявлені витрати відшкодуванню не підлягають.
У постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 910/23210/17, 13.02.2019 у справі № 911/739/15, 01.08.2019 у справі №915/237/18, додаткових постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.07.2023 у справі № 924/746/22, 21.06.2023 у справі №908/3387/21, зазначено, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумним та виправданим. 
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені не лише з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, постанови Верховного Суду від 30.03.2021 у справі №906/432/19, 21.02.2023 у справі №4/40/5022-387/2012; додаткові постанови Верховного Суду від 12.03.2024 у справі №910/3567/23, 05.03.2024 у справі №916/2266/22, 31.10.2024 у справі №912/2308/23).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема у рішеннях у справах: East/West Alliance Limited проти України зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; Лавенто проти Латвії від 28.11.2002 р. зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в своїй постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 дотримується позиції, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Водночас у ч. 5 наведеної норми встановлено критерії, за якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від зазначеного загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №910/15621/19.
Верховний Суд вказав, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18; постанови Верховного Суду 27.02.2024 у справі №916/2239/22, 05.03.2024 №912/3432/23; додаткові постанови Верховного Суду у складі колегії судді Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі №912/1025/20).
Враховуючи встановлені обставини у цій справі, беручи до уваги принцип розумності, суд дійшов висновку, що розмір судових витрат, який є обґрунтованим, співмірним та підтверджений матеріалами справи, а тому підлягає відшкодуванню позивачу, становить 46 000, 00 грн.
Відповідно до ст. ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване додаткове рішення суду від 07.11.2025 ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення питання про розподіл судових витрат, з невідповідністю висновків суду першої інстанції встановленим обставинам справи, а також із порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню, а подана позивачем заява про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.
Згідно із ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 11, 74, 129, 269, 270 - 271, 275, 277, 281 - 284 ГПК України, 
Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрнафта» задовольнити частково.

2. Скасувати додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 07.11.2025 у справі №921/341/24(921/380/25). Прийняти нове рішення, яким заяву Акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сток» (46009, м. Тернопіль, вул. Чумацька, буд. 1, офіс 408а; код ЄДРПОУ 43949412) на користь Акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, провулок Несторівський, буд. 3-5; код ЄДРПОУ 00135390) 23 000, 00 грн витрат на правничу допомогу.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Тренд» (04077, м. Київ, вул. Дніпроводська, буд. 1-А, офіс 1; код ЄДРПОУ 39726825) на користь Акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, провулок Несторівський, буд. 3-5; код ЄДРПОУ 00135390) 23 000, 00 грн витрат на правничу допомогу.

5. В решті вимог заяви Акціонерного товариства «Укрнафта» відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Справу повернути до Господарського суду Тернопільської області.

Головуючий суддя О.І. МАТУЩАК

Судді Н.М. КРАВЧУК

О.С. СКРИПЧУК