УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд

Справа № 295/3101/26	Головуючий у 1-й інст. Довгалюк Л. В.	
Категорія 126	Доповідач Миколайчук П.В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року	м. Житомир	

Суддя Житомирського апеляційного суду Миколайчук П.В., 
із секретарем судового засідання Журавською Д.П., 
з участю ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Богунського районного суду міста Житомира від 10 березня 2026 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскаржуваної постанови
Постановою Богунського районного суду міста Житомира від 10 березня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу; стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Відповідно до постанови про адміністративне правопорушення, 11.02.2026 о 00 годин 50 хвилин у м. Житомирі по вул. М. Грушевського, 15 ОСОБА_1 , керував автомобілем Mercedes-Benz 2100, державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, тобто не отримував його. Водій був відсторонений від права керування т/з шляхом припаркування без порушення ПДР. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.1а Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Суть апеляційної скарги
ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на постанову від 10.03.2026 року, яку вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки судом неправильно застосовано норму матеріального права, неповно досліджено обставини справи, зроблено висновки, які не відповідають фактичним обставинам, порушено принцип презумпції невинуватості.
В обгрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив наступне:
- 05.03.2026 ним було подано письмове клопотання із вмотивованим запереченням проти складеного матеріалу, яке суд залишив без розгляду та проігнорував судову практику в аналогічних справах; 
- суд проігнорував, що постанову поліції, яка надає підставу для повторності, ОСОБА_1 оскаржено (справа №760/5508/26);
- апелянт не надавав суду показань, що він не заперечував, що постанова серії ЕНА №6490162 від 10.01.2026 містить його власноручні підписи;
- у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 був притягнутий до відповідальності за аналогічне правопорушення раніше та був належним чином повідомлений про це. Суд визнав повторність без доведення набрання попереднім рішенням законної сили та без повідомлення про нього;
- попередня постанова ОСОБА_1 не вручалася належним чином, що вказує на відсутній умисел на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП;
- суд використав як доказ постанову, яка оскаржується;
- висновок суду є оціночним та необгрунтованим, що порушує принцип презумпції невинуватості;
- суд поклав в основу рішення протокол поліції, рапорт та постанову, законність якої оскаржується;
- суд не перевірив факт вручення ОСОБА_1 попередньої постанови, не витребував її оригінал, не перевірив законність її винесення, не встановив, чи набрала вона законної сили.
З огляду на зазначене, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.
Позиція учасників справи
В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з мотивів, зазначених в ній.
Мотиви та висновки апеляційного суду
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення (ст. 251 КУпАП).
Пунктом 2.1 «а» Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно з ч.9 ст.15 Закону України «Про дорожній рух», право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.
Частина 5 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Суд першої інстанції встановив, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 588335 від 11.02.2026; постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6645689 за ч. 1 ст. 126 КУпАП; довідкою ВАП УПП в Житомирській області про отримання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, відповідно до якої водій ОСОБА_1 отримав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії НОМЕР_2 терміном від 13.06.2023 по 13.06.2053, категорії "В", "С", яке перебуває у статусі "підлягає вилученню"; відтвореним відеозаписом та іншими матеріалами справи.
Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а оскаржувана постанова — законною та такою, що не підлягає скасуванню, з огляду на таке.
Твердження ОСОБА_1 про те, що суд залишив без розгляду його письмове клопотання від 05.03.2026, не підтверджується матеріалами справи. Із постанови суду вбачається, що суд першої інстанції розглянув наявні у клопотанні з запереченнями доводи та дав їм оцінку в контексті загальної доказової бази. Ненадання мотивованої відповіді на кожен окремий аргумент у тексті постанови не є підставою для її скасування, оскільки суд зобов`язаний оцінити докази в їх сукупності (ст. 252 КУпАП), а не надавати детальні відповіді на кожне процесуальне звернення. Посилання апелянта на «судову практику в аналогічних справах» без урахування всіх обставин даної справи не може бути визнано обґрунтованим доводом.
Щодо доводу про оскарження попередньої постанови
Суд першої інстанції правомірно врахував постанову серії ЕНА №6490162 від 10.01.2026 як підставу для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП. Апелянт стверджує, що зазначена постанова ним оскаржується (справа №760/5508/26), однак не надає доказів того, що на момент розгляду справи судом першої інстанції дію цієї постанови було зупинено або її скасовано в установленому порядку.
Відповідно до ст. 291 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку на оскарження, якщо скаргу не було подано. Оскарження постанови саме по собі не зупиняє її виконання, якщо інше не встановлено судом у порядку забезпечення позову або за іншими підставами, передбаченими законом. Матеріали справи не містять жодного судового рішення про зупинення дії постанови ЕНА №6490162 від 10.01.2026. За таких обставин суд першої інстанції правомірно виходив із того, що на момент вчинення правопорушення 11.02.2026 зазначена постанова мала юридичну силу.
Щодо доводу про недоведеність повторності та ненабрання попередньою постановою законної сили, апеляційний суд зауважує, що матеріали справи містять постанову серії ЕНА №6490162 від 10.01.2026 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, тобто за первинне порушення - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування. Наявність власноручного підпису ОСОБА_1 на цій постанові підтверджує факт його ознайомлення з нею. Апелянт у суді першої інстанції не висловлював заперечень щодо належності йому підписів, що зафіксовано в матеріалах справи, та не надавав доказів про звернення до відповідних органів щодо підроблення його підписів іншими особами. 
Отже, повторність вчиненого правопорушення є доведеною: у межах одного року ОСОБА_1 вдруге керував транспортним засобом, не маючи права на це, що охоплюється диспозицією ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Щодо неналежного вручення попередньої постанови (серії ЕНА №65689 від 11.02.2026), то Закон не пов`язує настання відповідальності за повторне правопорушення з моментом вручення попередньої постанови. Умовою для кваліфікації діяння за ч. 5 ст. 126 КУпАП є сам факт попереднього вчинення аналогічного правопорушення протягом року, а не обізнаність особи про правові наслідки першої постанови. Довід апелянта про відсутність умислу через неналежне вручення попередньої постанови не спростовує факту повторного керування транспортним засобом без права на це. Крім того, постанова містить підписи ОСОБА_1 про отримання ним копії постанови та доказів протилежного суду не надано
З тексту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції поклав в основу висновку про вину ОСОБА_1 сукупність доказів: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 588335 від 11.02.2026, відеозапис, постанову ЕНА № 6645689, а також довідку ВАП УПП в Житомирській області. Вказані докази є самостійними і достатніми для встановлення події правопорушення та вини особи. Водночас, виходячи з відеоозапису події, ОСОБА_1 не висловив заперечень щодо повторності правопорушення за ст. 126 КУпАП.
Принцип презумпції невинуватості не означає, що суд зобов`язаний ігнорувати зібрані у справі докази або тлумачити будь-яку неточність процесуального характеру виключно на користь особи. Сукупність наявних доказів — протокол, відеозапис події, дані про статус посвідчення водія («підлягає вилученню»), попередня постанова — дає достатні підстави для висновку про вину ОСОБА_1 поза розумним сумнівом. Висновок суду першої інстанції є вмотивованим і не є оціночним у тому сенсі, що апелянт йому надає.
За результатами апеляційного розгляду суд встановив, що постанова Богунського районного суду міста Житомира від 10 березня 2026 року є законною, обґрунтованою та такою, що відповідає фактичним обставинам справи. Норму матеріального права - ч. 5 ст. 126 КУпАП - застосовано правильно. Порушень норм процесуального права, які б мали наслідком скасування постанови, не встановлено. Доводи апеляційної скарги є такими, що зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду, однак не спростовують їх по суті.
Керуючись статтями 294, 296 КУпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Богунського районного суду міста Житомира від 10 березня 2026 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя	П. Миколайчук