ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року	Львів	Справа № 607/26425/25 пров. № А/857/12637/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
 за участю секретаря судового засідання  	Носа С. П. Вовка А.Ю.	
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 лютого 2026 року у справі №607/26425/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними дій, 
місце ухвалення судового рішення 	м.Тернопіль 	
Розгляд справи здійснено за правилами	позовного провадження в окремих категоріях термінових справ	
суддя у І інстанції	Вийванка О. М.	
дата складання повного тексту рішення	09.02.2026	
ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови № ПС005477 від 02.12.2025 про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом накладення штрафу у розмірі 51 000 тисячу гривень та закриття провадження по адміністративній справі. 
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 лютого 2026 року у справі №607/26425/25 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В доводах апеляційної скарги вказує, що постанову вважає протиправною, оскільки опис обставин та дій, викладений у постанові не відповідають складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Крім того, будь-яких належних та допустимих доказів про вчинення нею даного правопорушення у викладених обставинах не зазначено.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. 
Про дату, час та місце розгляду справи відповідач та представник позивача повідомлені через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду. 
Учасники справи в судове засідання сторони не прибули, про причини неприбуття не повідомили. Клопотань про відкладення слухання справи не направляли. 
В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 132-1 КУпАП слугувала відмова водія транспортного засобу, який належить позивачу, що підтверджено зібраними у справі доказами від проходження габаритно-вагового контролю на вимогу посадової особи Укртрансбезпеки у зоні габаритно-вагового контролю.
Відповідно до ст.14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачене частиною третьою статті 132-1 КУпАП зафіксовано 29.10.2025р. за допомогою засобів фотозйомки.
Позивач є власником транспортного засобу марки DAF СF 85.410, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується листом № 312/34/514-2026 від 15.01.2026, Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій, Тернопільській та Чернівецькій областях.
За таких умов, суд дійшов висновку, що оскаржувана позивачем постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені КУпАП, обґрунтовано, тобто із урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, а тому підстави для її скасування - відсутні.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки DAF СF 85.410, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується листом № 312/34/514-2026 від 15.01.2026, Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій, Тернопільській та Чернівецькій областях.
27.10.2025 р. уповноваженими особами управління державного нагляду (контролю) у Тернопільській області здійснювалася рейдова перевірка (перевірка на дорозі) згідно направлення №002225 від 27.10.2025 р.
29.10.2025 о 14 год 00 хв було зупинено вантажний автомобіль марки DAF СF 85.410, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в с. Чернихівці А/Д М-19 між населеними пунктами Збараж та Тернопіль, під керуванням ОСОБА_2 , відповідно до ТТК №Р87 від 29.10.2025 автомобільним перевізником є ТОВ «Важковик Транс Буд».
Під час перевірки та візуального огляду транспортного засобу встановлено ймовірне перевантаження транспортного засобу за візуальною ознакою.
У зв`язку з цим, водію запропоновано проїхати до пункту габаритно-вагового контролю, що розташований за адресою: а/д М-19 345 км. + 580 м, Тернопільска область, смт. Дружба, що знаходиться на відстані 38 км. від місця зупинки.
Водій ОСОБА_2 надав попередню згоду на супроводження, відповідно до рішення РС 002502 від 29.10.2025, 14.10 год, в подальшому водій припинив слідувати до місця зважування, повідомивши, що йому погано, болить голова та зупинився на узбіччі в м. Тернопіль по вул. 15 квітня, 37 б.
Уповноваженою особою управління державного нагляду (контролю) у Тернопільській області складено акт АБ 002959 про блокування/розблокування автомобільного транспортного засобу від 29.10.2025, протокол про адміністративне правопорушення №003034, від 29.10.2025, відповідно до якого водій ОСОБА_2 не виконав законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади про забезпечення реалізації державної політики з питань безпеки на наземному транспорті щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт у вигляді створення перешкод у виконанні покладених на них обов`язків, оскільки відмовився проходити габаритно-ваговий контроль, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.188-57 КУпАП.
Також складено акт №016464 про відмову водія ОСОБА_2 від проходження огляду габаритно-вагового контролю транспортного засобу.
За наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення ПП 003034 від 29.10.2025 в.о. заступника начальника управління державного нагляду (контролю начальник відділу ДК у Тернопільській області Дідович В. О. винесено постанову №005477 від 02.12.2025, якою ОСОБА_1 , як власника транспортного засобу, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.132-1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000,00 грн.
Згідно з вказаної постанови, 29.10.2025 о 14 год 00 хв було зупинено вантажний автомобіль марки DAF з номерним знаком НОМЕР_1 в с. Чернихівці А/Д М-19 між населеними пунктами Збараж та Тернопіль, де встановлено наявність візуальних ознак перевищення вагових норм. Водій ОСОБА_2 відмовився від проходження ГВК. Було складено ПП 003034 від 29.10.2025 року та акт № 016464 від 29.10.2025.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Предметом оскарження у цій справі є постанова № ПС005477 від 02.12.2025 про притягнення позивача до адміністративної за частиною 1 статті 132-1 КУпАП.
Відповідно до частини 1 статті 132-1 КУпАП, порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами -
тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Дослідивши зібрані у справі докази колегією суддів установлено, що позивач є власником транспортного засобу марки DAF СF 85.410, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується листом № 312/34/514-2026 від 15.01.2026, Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій, Тернопільській та Чернівецькій областях.
При цьому, як слідує із змісту оскаржуваної постанови правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовано 29.10.2025р. за допомогою засобів фотозйомки. Згідно з вказаної постанови, 29.10.2025 о 14 год 00 хв було зупинено вантажний автомобіль марки DAF з номерним знаком НОМЕР_1 в с. Чернихівці А/Д М-19 між населеними пунктами Збараж та Тернопіль, де встановлено наявність візуальних ознак перевищення вагових норм. Водій ОСОБА_2 відмовився від проходження ГВК. Було складено ПП 003034 від 29.10.2025 року та акт № 016464 від 29.10.2025.
Як наслідок, на час фіксування вчиненого правопорушення позивач не була водієм вказаного транспортного засобу, а відповідно як водій не вчиняла правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 132-1 КУпАП, а тому безпідставно визнана винною у вчиненні такого правопорушення.
Стосовно ж висновків суду першої інстанції та доводів відповідача про притягнення позивача оскаржуваною постановою до адміністративної відповідальності за ч. 3 статті 132-1 КУпАП, то колегія суддів вважає такі безпідставними, позаяк відповідач не ухвалював жодних рішень з приводу внесення змін та /або виправлення описок до оскаржуваної постанови № ПС005477 від 02.12.2025 на предмет правової кваліфікації виявленого правопорушення.
Відповідно до положень ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності тощо. При цьому, розгляд справи здійснюється виключно в межах пред`явленого обвинувачення, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення.
Суд зазначає, що диспозиція ч. 3 ст. 132-1 КУпАП передбачає відповідальність за суттєво інший обсяг порушення габаритно-вагових параметрів та тягне за собою значно суворіше адміністративне стягнення, ніж санкція ч. 1 цієї ж статті.
Самостійна зміна судом правової кваліфікації правопорушення на статтю, яка передбачає більш сувору відповідальність (погіршує становище особи), є неприпустимою. Такі дії суду призводять до виходу за межі пред`явленого обвинувачення та порушують право особи на захист, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Особа не може бути визнана винною у вчиненні правопорушення, яке їй не інкримінувалося під час складання адміністративних матеріалів, оскільки вона позбавлена можливості завчасно підготувати аргументи проти нового, більш тяжкого звинувачення.
Враховуючи, що принцип «nemo iudex sine actore» (немає судді без позивача/обвинувача) забороняє суду перебирати на себе функції сторони обвинувачення, суд позбавлений правових підстав для зміни кваліфікації на ч. 3 ст. 132-1 КУпАП з власної ініціативи».
Відтак, зміна судом першої інстанції кваліфікації порушення на ч. 3 ст. 132-1 означає вихід за межі обвинувачення, сформульованого відповідачем в оскаржуваній постанові, до якої (як встановлено судом апеляційної інстанції) жодних змін чи виправлень відповідачем не вносилось. 
Як наслідок апеляційний суд приходить до висновку про безпідставне притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 132-1 КУпАП.
Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а висновки суду першої інстанції є такими, що зроблені за відсутності повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду скасувати з прийняттям нового про задоволення позову.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 лютого 2026 року у справі №607/26425/25 скасувати.
Ухвалити постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати постанову № ПС005477 від 02.12.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 132-1 КУпАП та провадження по вказаній адміністративній справі- закрити. 
Стягнути за рахунок бюджетного фінансування Державної служби України з безпеки на транспорті (адреса 03150, м. Київ, вул. Антоновича, 51, Код ЄДРПОУ 39816845) на користь ОСОБА_1  (адреса АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос  	
Повне судове рішення складено 14 квітня 2026 року