ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/794/26 Справа № 932/5630/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Орчелота А. В. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участю:
секретаря судового засідання   Черняєвої С.П.,
захисника особи, яку притягнуто до 
адміністративної відповідальності   адвоката Нещерета О.С.,
апеляційну скаргу адвоката Нещерета О.С., подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 19 листопада 2025 року, якою

ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн., 

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 19 листопада 2025 року встановлено, що водій ОСОБА_1 , 27 березня 2025 року о 08 годині 30 хвилин на автодорозі Н-20 (Слов`янськ-Донецьк-Маріуполь), 32 км., керував транспортним засобом «MERCEDES-BENZ E 270 CDI» державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки зі згоди водія за допомогою газоаналізатору «Alcotest Drager 6810». Результат тесту 0,74 проміле, номер тесту 01344. Від керування усунений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9«а» ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження адвокат Нещерет О.С. в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Дніпра від 19 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1 . Клопотання мотивує тим, що з первиною апеляційної скаргою, з урахуванням вихідних днів, звернувся у встановлений 10-денний строк. Проте постановою Дніпровського апеляційного суду від 29.12.2025 року вищезазначену апеляційну скаргу повернуто через не додання до неї відповідних доказів на підтвердження повноважень адвоката інтересів ОСОБА_1 саме в апеляційній інстанції.
Повторно з апеляційною скаргою звернувся 05.01.2026 року, надавши необхідні докази на підтвердження повноважень адвоката для захисту інтересів ОСОБА_1 в апеляційній інстанції.
В апеляційній скарзі просить постанову судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 19 листопада 2025 року відносно ОСОБА_1 скасувати, провадження в праві закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в його діях. 
В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що постанова суду винесена із неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, а тому є незаконною та необґрунтованою.
Вважає, що своїми діями поліцейські порушили процедуру та порядок огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, оскільки на відеозаписах, що містяться в матеріалах справи відсутня згода ОСОБА_1 з результатом його огляду проведеного поліцейським за допомогою газоаналізатора Драгер. На відеозаписах відсутнє запитання поліцейського, чи згоден з результатом огляду ОСОБА_1 . Але в матеріалах справи знаходиться направлення ОСОБА_1 для проходження огляду в закладі охорони здоров`я. Вважає, що наявність такого направлення підтверджує той факт, що ОСОБА_1 був не згоден з результатом огляду газоаналізатором Драгер, але в супереч вимог ст. 266 КУпАП, Інструкції та Порядку, поліцейський не забезпечив огляд ОСОБА_1 в закладі охорони здоров`я.
Окремо наголошує, що після незгоди ОСОБА_1 з результатом його огляду на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер, взагалі не пропонував ОСОБА_1 проведення огляду в закладі охорони здоров`я. Всі ці події відбулися за відсутності відеозапису, якій вівся поліцейським. Але ці події відбулися в присутності інших військовослужбовців, які знаходились разом із військовослужбовцем ОСОБА_1 і які зафіксовані на відеозаписі з назвою файла «0000001_00000120250327090017_0017.MP4»
Вважає, що своїми діями поліцейські належним та законним чином, відповідно до встановленого порядку, не намагалися провести огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, а шляхом спрощеного підходу до огляду, провели огляд ОСОБА_1 з порушення ст. 266 КУпАП.
Наголошує, що протокол не можна вважати беззаперечним доказом по справі, оскільки в постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення без будь-яких застережень, правом надани пояснення та зауваження не скористався. Проте, з таким твердженням суду не погоджується, так як ОСОБА_1 в цьому протоколі зазначив, що свої пояснення «дав на відео». ОСОБА_1 вважав, що ведеться безперервна відеофіксація, а тому свої зауваження та пояснення надав поліцейським усно, вважаючи, що вони зафіксуються на бодікамеру. Проте, відсутня фіксація таких зауважень на відеозаписі.
Окремо звертає увагу, що відеозапис вівся не безперервно. Події тривалістю 33 хвилини, які відбулись у період часу з 09.02 год до 09.35 год., на відеозаписах відсутні. На цих відеозаписах відсутня згода ОСОБА_1 з результатом його огляду проведеного поліцейським за допомогою газоаналізатора Драгер. На відеозаписах відсутні обставини складання та підписання протоколу, акту, чеку, відстунє пояснення ОСОБА_1 . А тому, ці відеозаписи не можуть бути належними та допустимим доказами винуватості ОСОБА_1 .
Зазначає, що роздруківка чеку з газоналалізатора Драгер також не може бути беззаперечним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як з результатом його огляду ОСОБА_1 був не згоден.
Вважає, що Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів також не може бути беззаперечним доказом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, так як обставини складання та підписання цього акту не зафіксовані на відеозаписі.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні захисник Нещерет О.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі, просив її задовольнити з підстав наведених в ній. Не заперечував проти розгляду апеляційної скарги за відсутності належним чином повідомленого ОСОБА_1 .

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги з клопотанням про поновлення строку для звернення до суду з апеляційною скаргою, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 19 листопада 2025 року. Вперше з апеляційною скаргою адвокат Нещерет О.С. звернувся у встановлений законом 10-денний строк. Проте, постановою судді Дніпровського апеляційного суду від 29 грудня 2025 року апеляційна скарга була йому повернута, оскільки адвокатом не було надано необхідних документів, які б підтверджували обсяг повноважень адвоката на складання та подання апеляційної скарги в інтересах ОСОБА_1 .
Повторно з апеляційною скаргою з необхідними документами, що підтверджують повноваження адвоката в апеляційній інстанції, адвокат звернувся через підсистему «Електронний суд» 05 січня 2026 року.
Повторне подання апеляційної скарги у стислий строк після її повернення з усуненням недоліків свідчить про належну та добросовісну процесуальну поведінку апелянта.
Тож, ураховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання адвоката Нещерета О.С. та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такого, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.
На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оскарженою постановою встановлено, що  ОСОБА_1 , 27 березня 2025 року о 08 годині 30 хвилин на автодорозі Н-20 (Слов`янськ-Донецьк-Маріуполь), 32 км., керував транспортним засобом «MERCEDES-BENZ E 270 CDI» державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки зі згоди водія за допомогою газоаналізатору «Alcotest Drager 6810». Результат тесту 0,74 проміле, номер тесту 01344, чим порушив вимоги п.2.9«а» ПДР.
Відповідальність за порушення пункту 2.9 а ПДР передбачена статтею 130 КУпАП.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобомособ і, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно зі ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерствавнутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Відповідно до положень п. 2 розділу І зазначеної Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Положеннями п. 6 розділу І Інструкції встановлено, що огляд на стан сп`яніння, зокрема, проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби).
Згідно зі п. 7 розділу ІІ Інструкції установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Пунктом 10 розділу ІІ Інструкції встановлено, що результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду.
Хоча в апеляційній скарзі захисник зазначає, що ОСОБА_1 винним себе не визнає, його винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю зібраних у справі доказами, дослідженими як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, а саме: 
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР№1 №282838 від 27.03.2025 року, дані, відображені в якому, враховуючи положення ст.251КУпАП, є доказом того, що 27 березня 2025 року о 08 годині 30 хвилин на автодорозі Н-20 (Слов`янськ-Донецьк-Маріуполь), 32 км., ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «MERCEDES-BENZ E 270 CDI» державний номерний знак НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки зі згоди водія за допомогою газоаналізатору «Alcotest Drager 6810». Результат тесту 0,74 проміле, номер тесту 01344. Від керування усунений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9«а`ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130КУпАП.
Отже, в протоколі зазначено місце вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Також протокол про адміністративне правопорушення містить відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, та інші необхідні фактичні дані, наявність яких встановлена ст. 256 КУпАП.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395 (зі змінами та доповненнями, далі Інструкція), особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
ОСОБА_1 таким правом не скористався та в протоколі про адміністративне правопорушення в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності» зазначено, що «дав на відео».
В протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що підтверджується власним підписом ОСОБА_1 у відповідній графі протоколу про адміністративне правопорушення без будь-яких застережень та зауважень.
Таким чином, складений працівником поліції щодо ОСОБА_1 протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила.
Відеозаписи з бодікамери, на яких відображаються відомості про вчинення водієм ОСОБА_1 правопорушення, зокрема, за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння (відеозапис 0000001_00000120250327090017_0017.MP4 початок 09:00:16) - відтворено процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , а протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР№1 №282838 від 27.03.2025 року містить посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, приймаючи до уваги, що обставини викладені як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і на відеозаписі з бодікамер поліцейських, так і даними відображеними в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, тесту із застосуванням спеціального технічного приладу газоаналізатора «Alcotest Drager 6810» прилад ARСО-0437, з якого вбачається, що ОСОБА_1 27 березня 2025 року станом на 09 годину 03 хвилину перебував у стані алкогольного сп`яніння (Результат 0,74%).
До того ж, відеозапис не є єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Він узгоджується з протоколом про адміністративне правопорушення та іншими матеріалами справи.
Крім цього, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 підписав чек з приладу « Alcotest Drager 6810» з результатами огляду – 0,74 проміле без жодних зауважень, а також поставив свій підпис в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в графі «З результатами згоден - результат огляду на стан сп`яніння – 0,74 проміле (позитивний)». До того ж ОСОБА_1 і в протоколі про адміністративне правопорушення в графі пояснення, жодних письмових заперечень чи незгоди щодо результату огляду – 0,74 проміле - не висловив та підписав вказаний протокол без будь яких зауважень.
За таких обставин, доводи сторони захисту щодо підписання ОСОБА_1 згоди з висновками тесту внаслідок маніпуляцій, суд обгрунтовано вважав хибними та розцінив як обраний спосіб захисту із спробою уникнути відповідальності. З таким висновоком суду погоджується суд апеляційної інстанції.
Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, які доповнюють один одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вирішуючи питання допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, що фіксували обставини 27.03.2025 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.
Обґрунтовуючи оскаржену постанову, суд першої інстанції надав належну та повну оцінку сукупності досліджених доказів, наданих у справі,.
Апеляційний суд вважає, що надані працівниками поліції відеозаписи, які містяться в матеріалах справи про адміністративні правопорушення, отримані з автоматичної відеотехніки, з метою фіксування правопорушення, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП.
Відеозаписи відповідають вимогам п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026.
Той факт, що наявні в матеріалах справи відеозаписи є роздільними, а відеофіксація не здійснювалася безперервно, не свідчить про наявність підстав піддавати сумніву зміст даних відеозаписів та вважати такі докази недопустимими. Доказами відповідно до приписів ст. 251 КУпАП є, в тому числі, і показання технічних приладів чи технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, тощо.
Доводи сторони захисту, що наявні в матеріалах справи докази є неналежними, вважаю необґрунтованими.
Протокол про адміністративне правопорушення та відеозаписи з нагрудних камер поліцейських не містять істотних розбіжностей, а інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладені ці дані судом в основу прийнятого рішення.
Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.
Апеляційний суд вважає недоведеними доводи апелянта про те, що судом першої інстанції було допущено спрощений підхід при розгляді справи, оскільки оскаржена постанова судді першої інстанції містить аналіз всіх наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана повна та належна оцінка в оскарженій постанові. 
Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в адміністративному протоколі, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок судді 1-ї інстанції, щодо критичного ставлення до показів свідків, допитаних з боку сторони захисту ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які дублюють один одного, оскільки останні, з моменту обставин і досьогодення, проходять військову службу разом в одній військовій частині, один з них навіть мешкає в одному із ОСОБА_1 місті, а інший в однієї області, а тому їх свідчення не є об`єктивними, а самі вони, на думку суду, є зацікавленими особами у результатах розгляду справи на користь поданої стороною захисту версії подій.
Крім того, доводи свідків, що з боку працівників поліції було здійснено тиск у вигляді незрозумілих маніпуляцій на ОСОБА_1 не мають під собою підґрунтя та спростовуються матеріалами відеозапису, на якому факти здійснення тиску працівниками поліції на ОСОБА_1 відсутні, будь-яких інших доказів тиску на нього працівниками поліції ні ОСОБА_1 , ні його захисник під час апеляційного розгляду не надали. Отже, такі доводи апелянта вважаю необґрунтованими. Відомостей про те, що він звертався з цього приводу до органів, які здійснюють розслідування злочинів з боку правоохоронних органів, суду також надано не було.
Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог саме закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.
Тож, постанова судді 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк адвокату Нещерету О.С. на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду міста Дніпра від 19 листопада 2025 року щодо ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргу адвоката Нещерета О.С., подану в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 19 листопада 2025 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин