КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 752/21596/24

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5899/2026
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,
суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П., 

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 січня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Чекулаєва С.О.,- 

встановив:

У жовтні 2024 року АТ «Універсал Банк» звернулось до суду із названим позовом.
АТ «Універсал Банк» просило стягнути із ОСОБА_1  заборгованість за кредитним договором в розмірі 57 577 грн 48 коп. станом на 11 липня 2024 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1  порушено умови укладеного кредитного договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 57 577 грн 48 коп.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 09 січня 2025 року у задоволенні названого позову відмовлено.
В апеляційній скарзі представник АТ «Універсал Банк», посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права та неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, щоАТ «Універсал Банк» не надало належних, допустимих та достатніх доказів факту надання кредитних коштів, а також доказів фактичного користування відповідачем кредитними коштами. Анкета-заява не містить домовленості сторін про сплату відсотків та строків здійснення платежів за кредитом.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.
Обґрунтовуючи пред`явлений позов, АТ «Універсал Банк» зазначало, що 01 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. 
На підставі зазначеного відповідач отримав кредит у розмірі 50 000 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. АТ «Універсал Банк» виконало свої зобов`язання, надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка станом на 11 липня 2024 року становить 57 577 грн 48 коп.
Так, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором.
За положеннями ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підтвердження позовних вимог банком надано: розрахунок заборгованості за договором № б/н від 01 серпня 2018 року станом на 11 липня 2024 року; анкету-заяву до договору про надання банківських послуг; витяг з умов і правил обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк»; витяг з тарифів за карткою Чорна картка Monobank; копію паспорта ОСОБА_1 .
Так, у наведеній анкеті-заяві, підписаній сторонами, містяться анкетні дані ОСОБА_1 , прохання відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт.
У анкеті-заяві відсутні: тип картки, умови договору про встановлення кредитного ліміту, відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.
Наведені умови і правила обслуговування рахунків фізичних осіб не підписані відповідачем.
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови обслуговування рахунків фізичної особи розумів відповідач, був ознайомлена і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг.
Позивачем не надано доказів досягнення сторонами домовленості щодо розміру процентів або встановлення сторонами у договорі обов`язку сплати пені та штрафів за порушення умов кредитного договору.
Наданий банком витяг з тарифів картки «Monobank» та витяг з умов і правил обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», колегія суддів оцінює критично, оскільки зазначені документи не містять підпису відповідача.
Розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви, не є достатнім та належним доказом на підтвердження відкриття поточного рахунку, видачі відповідачу кредитної картки з відповідним кредитним лімітом та факту отримання кредитних коштів.
Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення таких операцій. Для банківських установ таким документом є виписка з особового рахунку клієнта (правовий висновок у постанові Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 333/5483/20).
Згідно п. 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі клієнту. Саме виписка дозволяє суду перевірити: дату встановлення кредитного ліміту, суми зняття коштів, нарахування відсотків, а також фактичне здійснення клієнтом операцій з використанням платіжного інструменту. Розрахунок заборгованості, наданий банком, є лише похідним документом, який відображає суб`єктивне бачення банку щодо суми боргу, і за відсутності виписки з рахунку він не має сили первинного доказу (постанова Верховного Суду від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц).
Колегія суддів звертає увагу на те, що банк як професійний учасник фінансового ринку, який веде діяльність з використанням складних інформаційно-телекомунікаційних систем, зобов`язаний забезпечувати належне документування кожної банківської операції. Ненадання виписки за рахунком відповідача за весь період користування кредитом унеможливлює перевірку доводів банку про те, що відповідач скористався кредитними коштами. 
На підтвердження своїх позовних вимог щодо наявності у відповідача заборгованості, позивач мав можливість додати до позовної заяви документальне обґрунтування кредитної заборгованості, зокрема, виписку по особовому рахунку позичальника та докази відкриття кредитного ліміту та його розміру, на підставі яких, як суд першої, так і суд апеляційної інстанції мав би можливість перевірити розмір кредитної заборгованості.
Під час розгляду справи у суді першої інстанції позивачем таких доказів не надано. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що розв`язуючи спір, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовних вимог та правильно взято до уваги ненадання позивачем жодного первинного документу, який би засвідчив, що ОСОБА_1 відкрито рахунок та надано платіжну картку з встановленим кредитним лімітом у розмірі 50 000 грн 00 коп. Також позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт використання відповідачем кредитних коштів чи порушення грошових зобов`язань перед кредитором.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що підписуючи анкету-заяву відповідач приєднався та був ознайомлений з умовами обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», колегія суддів не приймає, оскільки в анкеті-заяві ОСОБА_1 просить відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт, утім зазначений документ не підтверджує факту досягнення сторонами домовленості щодо розміру процентів або встановлення сторонами у договорі обов`язку сплати пені та штрафів за порушення умов кредитного договору.
Доводи апеляційної скарги про те, що умови та правила обслуговування рахунків фізичних осіб перебувають і загальному доступі, колегія суддів відхиляє, оскільки загальновідомість публічної оферти не звільняє банк від обов`язку довести факт приєднання конкретної особи до конкретної редакції цих умов та факт виконання банком свого обов`язку з надання коштів. 
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не надав контррахунку заборгованості, колегія суддів оцінює критично, оскільки обов`язок первинного доказування лежить саме на АТ «Універсал Банк». 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 09 січня 2025 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.
Оскільки в силу положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України дана справа є малозначною, тому у відповідності до ч. 3 ст. 389 ЦПК України винесена постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382, 389 Цивільного процесуального кодексу України, суд,- 
постановив:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Універсал Банк» залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 09 січня 2025 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 03 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов 

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко