Справа № 487/7497/25 
Провадження № 2/487/445/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
ЗАОЧНЕ

26 березня 2026 року м. Миколаїв
Заводський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Марченко Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,
ВСТАНОВИВ:
06 жовтня 2025 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ» (позивач) до ОСОБА_1 (відповідач), в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 20210046792 від 02.11.2021 у розмірі 14 668,80 грн, посилаючись на невиконання умов договору, судовий збір 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Позовна заява обґрунтована тим, що 02.11.2021 між сторонами укладено Договір № 20210046792, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 13000,00 грн на умовах строковості, поворотності платності. Проте відповідач умови договору не виконав та станом на 24.09.2025 має заборгованість у сумі 14 668,80 грн.
10 жовтня 2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі і призначено судове засідання.
Представник позивача у позові просив розглянути справу без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, відзив до суду не подав.
За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши докази в сукупності, суд дійшов такого висновку:
Судом встановлено, що 02.11.2021 між ТОВ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 20210046792 по продукту «Кошти в кредит», в електронному вигляді за допомогою ІТС Кредитора, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов вказаного договору, Кредитор надає Позичальнику кредит у гривні у сумі та на умовах, передбачених Договором (далі-кредит), а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії, інші супутні платежі та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
Загальна сума кредиту 13 300,00 грн, строк кредиту 12 місяців, з кінцевим терміном повернення 02.11.2022 р. (включно), процентна ставка (звичайна) 4,5% в місяць, комісія за надання кредиту (15% від чистої суми кредиту) 1 500,00 грн. Комісія за управління (обслуговування)кредиту, (4% від загальної суми кредиту) 532,00 грн.
Відповідно до розділу 3 Кредитного договору № 20210046792: надання кредиту здійснюється відповідно до його цільового призначення шляхом перерахування/утримання кредитних коштів:
- у розмірі 10 000,00 грн. на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 ;
- у розмірі 1 500 грн. на свою користь в оплату зобов`язань Позичальника зі сплати комісії за надання кредиту, передбаченої Договором;
- у розмірі 1 800 грн. на користь ТДВ СК "ЕКТА" (ідентифікаційний код: 42509958), за послуги страхування, згідно договору страхування № 20210046792 від 02.11.2021 року.
Відповідно до п. 6.1. Договору, кредит повертається Позичальником шляхом періодичних виплат, у сумі та строки визначені в Графіку платежів (оновленому графіку платежів).
Відповідно до графіку платежів, відповідач мав сплачувати з 03.12.2021 до 08.07.2022 суму кредиту та процентів 1706,89 грн, з 08.08.2022 по 09.11.2022 по 1706,90 грн кредиту та процентів та 1500 грн комісії одноразово.
ТОВ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ» свої зобов`язання за Договором № 20210046792 виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 13 300,00 грн шляхом перерахування 1500,00 грн на погашення комісії та 10000 грн на банківську картку Позичальника № НОМЕР_1 , яку Позичальником вказано в договорі, що підтверджується відповіддю ТОВ «ПРОФІТГІД».
Відповідно до виписки з особового рахунку відповідачем було погашено 5 142,00 грн та залишок несплаченої суми складає 14 668,80 грн, з яких: 9 953,80 грн – заборгованість за тілом кредиту, 4 715,00 грн – відсотків, передбачених договором.
Позивачем у позовній заяві зазначена сума 4 715,00 грн як комісія, проте, зіставивши графік платежів та виписку з особового рахунку, суд встановив, що це заборгованість заме за процентами.
Вирішуючи даний спір суд виходить з такого нормативного регулювання:
Відповідно до вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.
З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений строк.
Спірний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. В укладеному між сторонами кредитному договорі визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, наслідки невиконання умов договору. З зазначеними умовами договору відповідач погодився, електронним цифровим підписом підтвердив, що прийняв пропозицію укласти договір саме на запропонованих умовах. Відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови, проте виконав частково.
До теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за Договором № 20210046792 належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 24.09.2025 утворилась заборгованість в розмірі 14 668,80 грн, що складається з: 9 953,80 грн – заборгованість за тілом кредиту, 4 715,00 грн – відсотків, передбачених договором.
Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, відповідає умовам договору.
Враховуючи, що позивачем зазначені зобов`язання виконано в повному обсязі, однак відповідач кредитне зобов`язання не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитом, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Розподіляючи судові витрати суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до матеріалів справи, позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Оскільки позов задоволено повність, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача надані належні докази на підтвердження понесення відповідачем витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. 
Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ст.141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Верховний Суд акцентує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).
Отже, при визначенні суми відшкодування, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
З огляду на наведене, оскільки справа є малозначною, предмет спору у цій справі не є складним та не потребував вивчення великого обсягу фактичних даних, а обсяг і складність складених процесуальних документів є незначним, підготовка цієї справи до розгляду у суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи та не вплинула на результат розгляду справи, оскільки судова практика у даній категорії справи є сталою, суд вважає, що заявлений до відшкодування розмір судових витрат не відповідає критерію їх пропорційності та розумності та є завищеним, а тому задовольняє ці витрати частково, та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 5 000,00 витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ» заборгованість за Кредитним договором № 20210046792 від 02 листопада 2021 року у сумі 14 668,80 грн, з яких: 9 953,80 грн – заборгованість за тілом кредиту, 4 715,00 грн – відсотків, передбачених договором.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу 5000,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного заочного рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, апеляційної скарги, якщо їх не буде подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ», ЄДРПОУ: 35310044, адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 39-А.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 26 березня 2026 року.

Суддя:   З.М. Сухаревич