Справа № 177/3771/25
Провадження № 3/177/11/26 
П О С Т А Н О В А 
Іменем України
23 лютого 2026 року 
Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Березюк М. В. 
розглянувши матеріали справи, що надійшли від Полку патрульної поліції УПП в Дніпропетровській області про притягнення до адміністративної відповідальності:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
РНОКПП НОМЕР_1 

за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , 03.12.2025 о 10 год 00 хв, біля електроопори 234 по вул. Нова в с. Глеюватка Криворізького району Дніпропетровської області, керував транспортним засобом марки RENAULT TRAFIC днз НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість шкірного покриву обличчя, жвавість мови та ходи, та на вимогу працівника поліції відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
ОСОБА_1 , будучи обізнаним про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, дату розгляду справи судом (як вказану у протоколі та під відеозапис, так і визначену судом у повістках про виклик), до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Заяв по суті справи чи з процесуальних питань, до суду не надійшло. 
Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії». Суд зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки зазначена поведінка ОСОБА_1 , на думку суду, направлена на затягування розгляду справи та нівелює завдання Кодексу України про адміністративні правопорушення, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). Тим більше, що стаття 268 КУпАП не містить імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Розглядаючи справу по суті, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
У розумінні ст. 280 КУпАП, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу ст. ст. 251, 252 КУпАП слідує, що доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, із протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 530342 від 03.12.2025 слідує, що ОСОБА_1 , 03.12.2025 о 10 год 00 хв, біля електроопори 234 по вул. Нова в с. Глеюватка Криворізького району Дніпропетровської області, керував транспортним засобом марки RENAULT TRAFIC днз НОМЕР_2 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння та на вимогу працівника поліції відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. Факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 зафіксовано на відеозаписі диску DVD-R, та не заперечувався ним.
Доводи ОСОБА_1 про нібито відсутність причин зупинки керованого ним транспортного засобу, зафіксовані на відеозаписі суд розцінює критично, адже відеозапис з відеореєстратора патрульного авто зафіксував рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , а працівники поліції одразу повідомили ОСОБА_1 про підстави зупинки керованого ним транспортного засобу, а саме проїзд на заборонений сигнал світлофора. ОСОБА_1 не заперечував факту проїзду керованого ним транспортного засобу на заборонений сигнал світлофора – «червоний», але запевняв, що світлофор вийшов з ладу (кліп 2, кліп 3). В дійсності, як було встановлено пізніше поліцейськими та підтверджено працівниками ремонтної бригади, світлофор вийшов з ладу (кліп 5 11:13). Однак, на момент зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 вказана обставина не була відома, проїзд ОСОБА_1 відбувся на заборонений сигнал світлофора (кліп 4 10:47, 10:52), що надавало працівникам поліції підстави розцінюватися дії ОСОБА_1 як порушення ПДР України, що відповідно свідчить про наявність законних підстав для зупинки транспортного засобу та правомірність дій працівників поліції, які здійснювали виконання своїх посадових обов`язків, в межах наданих повноважень. 
В подальшому, як слідує з відеозаписів з боді-камери поліцейських, при спілкуванні працівників поліції з водієм ОСОБА_1 , останній проявляв поведінку що не відповідала обстановці, а саме відмовлявся надати документи що посвідчували право керування транспортним засобом, вів себе зухвало та невиправдано емоційно (кліп 1). Працівники поліції, вбачаючи у водія ОСОБА_1 явні ознаки наркотичного сп`яніння, запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, в порядку визначеному законом, запропонували проїхати з ними до медичного закладу, на що останній відмовився, хоча був повідомлений про наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у виді складення протоколу про адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП (кліп 1 10:07, 10:09).
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно з п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозицією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено, серед іншого, адміністративну відповідальність за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто, частина 1 ст. 130 КУпАП містить різні, окремі склади правопорушень, серед яких самостійний склад правопорушення - відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння. Саме це порушення ставиться у вину ОСОБА_1 .
Відповідно до п.п. 8, 12 розділу ІІ Інструкції № 1452/735 від 09.11.2015, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває в стані алкогольного або іншого сп`яніння чи перебуває під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції згідно з ознаками, визначеними в п. 3, 4 розділу І Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я із видачею направлення за формою, наведеною в додатку № 1 до Інструкції.
Так, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ознаки наркотичного сп`яніння – поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, виявлені працівниками поліції у ОСОБА_1 , у розумінні п. 4 розділу І, п. 1 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан сп`яніння, а у випадку відмови в проходженні огляду – визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Дослідженням відеозапису з бодікамер поліцейського слідує, що при патрулюванні на службовому автомобілі, працівники поліції виявили рух транспортного засобу, що рухався на заборонений сигнал світлофору, у зв`язку з чим працівники поліції прослідували за вказаним транспортним засобом, вжили заходи для зупинки та розпочали розмову з водієм ОСОБА_1 , повідомивши йому про причини зупинки. ОСОБА_1 працівники поліції повідомили про виявлені у нього ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан сп`яніння у порядку визначеному законом, на що останній сказав «легко», але в подальшому відмовився проїхати до медичного закладу, мотивуючи нібито законодавчою забороною сідати в поліцейське авто, що не ґрунтується на вимогах законодавства. Йому неодноразово було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, роз`яснено наслідки відмови, але ОСОБА_1 своєї позиції не змінив, проявляв поведінку що не відповідала обстановці, некоректно висловлювався на адресу працівників поліції, бігав від працівників поліції (кліп 1, кліп 7). При цьому, слід звернути уваги, що з боку працівників поліції не було жодних провокаційних дій з метою схилити ОСОБА_1 до не проходження огляду на стан сп`яніння, вони декілька разів пропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, пояснювали порядок проведення огляду, при якому водій має бути доставлений до медичного закладу в супроводі працівника поліції, роз`яснювали наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у виді складення протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП, але ОСОБА_1 своєї позиції не змінив, не погодився пройти огляд на стан сп`яніння. 
Працівниками поліції складено направлення до медичного закладу від 03.12.2025, однак огляд не проходився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 від проходження огляду. Крім цього, працівниками поліції складено роз`яснення про відстрочення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом (а.с. 4-5).
На відеозаписі зафіксовано факт оголошення ОСОБА_1 змісту протоколу, роз`яснення прав та дати, часу і місця розгляду справи, відсторонення від подальшого керування, але останній не бажав слухати працівника поліції, фактично тікав від нього (кліп 7).
Доводи ОСОБА_1 озвучені на відео, про нібито провокативні дії з боку працівників поліції, агресію з їх боку, спростовані змістом відеозапису з місця події. На відеозаписі зафіксовано, що саме ОСОБА_1 та його пасажир, поводили себе некоректно по відношенню до працівників поліції.
Водій ОСОБА_1 , будучи особою, яка отримувала посвідчення водія, особою яка вивчала ПДР України та відповідно є обізнаною з положеннями п. 2.5 ПДР України, після законної вимоги поліцейського щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, мав вибір – пройти огляд у встановленому законом порядку, якщо він вважав, що не має ознак сп`яніння, або відмовитися від проходження такого огляду. При цьому, волевиявлення водія ОСОБА_1 на відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в передбаченому законом порядку було добровільним та усвідомленим, він всіляко ухилявся від огляду, у зв`язку з чим працівник поліції повідомив його, що така поведінка розцінюється як відмова від проходження огляду (кліп 1). Мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських на дотримання положень п. 2.5 ПДР України, правового значення не мають. Наслідком такої відмови є складання щодо водія протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, за ознаками відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, є завершеним з моменту висловлення водієм відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння (така відмова може бути словесна, або про таку відмову може свідчити поведінка водія на місці події). В даному випадку ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду та в подальшому продовжив проявляти поведінку, що явно свідчила про ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Тиску на ОСОБА_1 або провокації з боку працівників поліції щодо обставин його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі, виходячи з наявного в матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери працівників поліції, судом не встановлено.
Суд враховує, що водій ОСОБА_1 , реалізуючи своє право керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати обов`язки у правовому полі згідно з встановленими правовими нормами.
Отже, жодних грубих порушень норм КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, які б виправдовували дії ОСОБА_1 щодо відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, з огляду на виявлення в останнього ознак сп`яніння, у судовому засіданні не встановлено.
Виходячи з наведеного, з дотриманням вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, суд всебічно, повно та об`єктивно з`ясував всі обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення, дослідив письмові матеріали та дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Згідно довідки ст. інспектора ВАП ППП в м. Кривий Ріг від 03.12.2025, ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортним засобом (а.с. 7).
З урахуванням викладеного, а також характеру скоєного правопорушення, особи правопорушника ОСОБА_1 , суспільної небезпечності адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне піддати ОСОБА_1 адміністративному стягненню у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП, із позбавленням права керування транспортними засобами.
Згідно зі ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні в справі про адміністративне правопорушення в разі ухвалення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.

Керуючись ст.ст. 27, 30, 40-1, ч. 1 ст. 130, ст. ст. 283, 284, 289 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку на протязі десяти днів з дня її винесення, шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області.
Відповідно до ст. 305 КУпАП питання, зв`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішується органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у вище вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя           М.В. Березюк